Hiljaisessa lähiökodissa, hiljaisella lähiökadulla -
oli verilöyly, joka muistutti Mansonin murhia.
Kirveen jälkiä oli yhteensä 41.
Veljeni vastasi puheluun, -
ja kaveri sanoi tappaneensa naisen.
Oliko kyseessä psykopaatti?
Naisella oli suhde jonkun miehen kanssa.
Joku tulisi kuolemaan.
Perjantain 13. kesäkuuta 1980 tapahtumat -
ja seurannut oikeudenkäynti vallitsi yleisön huomion.
Syyllinen vai syytön? -Syytön.
Hyvä yleisö, meillä on melkoinen tarina kerrottavana.
Tarina kiinnitti huomiomme, koska juttuun liittyy hyviä uskovaisia.
He olivatkin yhtäkkiä osa hirveää, päätöntä -
ja brutaalia murhaa, joka tapahtui kaiken lisäksi perjantaina 13. päivä.
Kaikki tunsivat toisensa, joten oli shokeeraavaa -
tietää, että tekijä oli yksi heidän omistaan.
Oli hienoa kasvaa Kansasin Norwichissä. 500 asukasta, -
pankki, ruokakauppa ja kahvila. Kaikki tunsivat toisensa.
Olen Ron Pomeroy, Betty Goren veli.
Meillä on viisihenkinen perhe. Äitini Bertha, isäni Bob, -
nuorempi veljeni Richard, minä keskimmäisenä ja isosiskoni Betty.
Asuimme kylän länsilaidalla -
isovanhempieni maatilalla.
Olen Richard Pomeroy, Bettyn nuorin veli.
Maatilalla meillä oli kaikilla työmme.
Betty oli seitsemän vuotta minua vanhempi, -
Betty piti huolta talosta.
Hän kokkasi illallisen ja auttoi paljon minun kasvattamisessani.
Meillä ei ollut juoksevaa vettä. Meillä oli huussi.
Huussi oli tuon lumisen maan kohdalla, -
joten talolta huussille oli pitkä matka talvisin.
Isä osti huoltoaseman ja päivitimme taloa.
Saimme taloon juoksevan veden ja kylpyammeen. Se oli vaikuttavaa.
Pienessä maalaiskylässä asumisessa oli puolensa etenkin Bettylle.
Betty oli koulussa mukana kaikessa kuorosta oppilaskuntaan.
Miten vain hän pystyi olemaan muiden kanssa, -
Betty oli mukana toiminnassa.
Olen Pat Pomeroy, Betty Goren käly.
Bettystä näki ensimmäisenä hänen hymynsä.
Se oli kaunis. Hän oli myös lämmin ihminen.
Häneen oli helppo tutustua. Hän oli hyvin huolehtivainen.
Valmistuttuaan lukiosta Betty pysyi lähellä.
Hän kävi Southwestern Collegen ja unelmoi opettajan ammatista.
Hän ei hankkinut vain koulutusta vaan löysi myös rakkauden.
Betty oli hyvä matikassa, -
mutta tarvitsi ylemmällä tasolla tutorointia.
Silloin hän tapasi Allanin. Hän sopi Allanin kanssa tutoroinnista, -
ja he ihastuivat toisiinsa.
Betty näki hänen olevan fiksu, älykäs ja kunnianhimoinen.
Oli selvää, että Allanin kohtalo oli jotain suurempaa -
kuin mitä täällä oli tarjottavana.
Vuonna 1970, vuosi Allanin valmistumisesta, -
he avioituivat. Kolme vuoden päästä heistä tuli vanhempia.
Hän säteili raskautensa aikana.
Kun Alisa syntyi, Betty oli niin onnellinen ja ylpeä.
Äitini oli innoissaan ensimmäisestä lapsenlapsestaan.
Perheen kasvaessa Allan otti vastaan työn Dallasissa.
Olen Jim Atkinson, Evidence of Love -kirjan toinen tekijä.
Dallas kasvoi 70-luvun lopulla. Teknologia-ala kasvoi -
niin paljon, että alueet Dallasin ympärillä -
tunnetaan Silicon Prairiena.
Yksi Silicon Prairien kaupungeista on Wylie, -
jonne Betty ja Allan Gore muuttivat 1977.
Kun vierailimme ensimmäistä kertaa, -
alueen talot olivat rivissä ja pihat hoidettu. Hyvin moitteetonta.
Alue oli turvallista, ja siellä oli pikkukaupungin tuntua.
Siellä Betty saavutti unelmansa ja sai opettajan viran.
Betty oli alakoulun opettaja.
Hän tykkäsi erityisesti kertoa meille, -
kuinka ystävänpäivänä lapset kirjoittivat kortteja.
Hän rakasti lukea, mitä lapset kirjoittivat.
Hän tiesi, että joillakin oppilailla ei ollut asiat hyvin kotona, -
joten hän varmisti, -
että lapset tunsivat olonsa hyväksi koulussa.
Betty oli omistautunut työlleen ja lapsilleen.
Hän oli myös metodistikirkon aktiivinen jäsen.
Betty auttoi järjestämään kirkon nuoriso-ohjelmia.
Hän piti kirkon sosiaalisesta puolesta.
He tapasivat kirkon kautta hyvät ystävänsä Pat ja Candy Montgomeryn.
Myös Montgomeryillä oli tytär, -
joka oli lähes samanikäinen 6-vuotiaan Alisan kanssa.
Vuonna 1979 Betty tuli taas raskaaksi.
He nimesivät toisen tyttärensä Bethanyksi.
Bethany oli todella suloinen. Kuten kaikki tietävät, -
kun perheeseen tulee lapsi, hän on kaiken keskipiste.
Vuoteen 1980 mennessä Goreilla oli vahva perusta Wyliessa.
Heidän elämänsä näytti olevan täynnä onnea.
Mutta sen vuoden kesäkuussa perjantaina 13. päivä onni loppui.
13. KESÄKUUTA 1980
Allan soitti heidän ystävälleen Candylle.
Hän oli työmatkalla, eikä saanut Bettyä kiinni.
Candy kertoi ajaneensa aamulla Bettyn talolle -
hakemaan uimapuvun Bettyn tyttärelle Alisalle.
Alisa oli heillä yökylässä, -
mutta hän ei ollut jutellut Bettylle aamun jälkeen.
Allan oli hämmentynyt, mutta meni illalliselle kollegojen kanssa.
Hän soitti Bettylle uudestaan myöhemmin, mutta ei vastausta.
Hän odotti vartin ja soitti uudestaan. Ei vastausta.
Kymmenen aikoihin hän soitti naapurilleen Richardille -
ja pyysi häntä menemään talolle tarkistamaan tilanteen.
Kun Richard meni talolle, hän huomasi autotallin olevan auki.
Valot olivat myös päällä, mutta hän ei koputtanut oveen.
Allan oli hämmentynyt.
Miksi autotallin ovi oli auki, vaikka Betty ei vastannut puhelimeen?
Allan käski koputtaa oveen -
ja rikkoa se, jos täytyi. Hän antoi luvan siihen.
Allan oli paniikissa -
ja soitti muillekin naapureilleen. Lester Gayler -
oli vapaapalokuntalainen, ja meni Richardin mukana talolle.
Hän käski tarkistamaan tilanteen, koska ei saanut vaimoaan kiinni.
Lester, Richard ja toinen naapuri Jerry tapasivat talon edessä.
Lester kokeili etuovea. Hän työnsi sitä ja se aukesi.
Naapurit astuivat talon pieneen aulaan.
Parker ja Jerry menivät makuuhuoneelle päin -
ja kuulivat vauvan itkevän.
Se oli Bethany, joka huusi naama punaisena -
ääni käheänä ja vaippa täynnä.
Vaikutti siltä, ettei häntä ollut hoidettu tunteihin.
Niskakarvat nousivat pystyyn. Jokin oli vialla.
Richard vei vauvan vaimolleen naapuriin.
Kaksi muuta jäivät tutkimaan taloa.
Menin keittiöön ja pyykkihuoneeseen.
Jäljellä oli vain yksi avaamaton ovi. Lester avasi sen raolleen.
Hän löysi järkyttävän verilöylyn.
2 00:10:17.320 -- 00:10:21.440 align:middle line:90% position:50% Olen nähnyt ihmisten kuolevan monin eri tavoin.
Mutta en yhtä hirveällä tavalla kuin hän.
Puhelin soi keittiössä.
Lester vastasi. Allan soitti taas.
Allan kysyi, että mitä oli meneillään.
Lester kertoi vauvan olevan turvassa. Allan kysyi vaimostaan.
Ja Lesterin oli kerrottava, että Betty oli kuollut.
Ammuttu.
Allan oli shokissa, kun kuuli vaimonsa kuolemasta.
Lester soitti poliiseille.
Olen Steven Deffibaugh. Olin rikostutkijana -
Collinin piirin poliisiasemalla.
13. kesäkuuta 1980 sain ilmoituksen henkirikoksesta.
Saavuin paikalle hieman keskiyön jälkeen.
Paikalla oli jo joukko ihmisiä -
ja uutiskuvaajia. Sanoin, että voi hitto.
Enemmän ihmisiä, kuin olin ajatellut.
Kun menin sisään, taloon oli teipattu kortteja, -
joissa luki, ei pääsyä.
Menin teipin ali ja avasin oven.
Kävelin käytävää pitkin ja näin verta.
Tutkija Deffibaugh ryhtyi keräämään todisteita.
Hän aloitti kodinhoitohuoneesta.
Avasin huoneen oven, ja ruumis oli siellä.
Valkoihoinen nainen makasi selällään.
Pää oli kohti pakastimen runkoa.
Verta oli niin paljon, että se alkoi hyytymään.
Verilammikon syvyys oli yli senttimetri.
Puolet uhrin kasvoista oli tuhoutunut.
Hänellä oli ruhjeita kaikkialla kehossaan. Se ei ollut ampumahaava.
Sitten poliisit löysivät hyytävän todisteen.
Oikeanpuoleista seinää vasten nojasi kirves.
Sen kahva oli täysin veren peitossa.
Kun ruumista katsoi tarkemmin, -
oli selvää, että jäljet olivat kirveen iskuja.
En ollut koskaan tutkinut yhtä hirveää rikosta.
Kuolinsyy selviäisi ruumiinavauksessa, -
mutta Bettyn ruumista ympäröivät todisteet kertoivat tarinaa.
Huomasin, ettei ruumis ollut ollut siinä asennossa alun perin, -
koska hänen reitensä alla oli verinen kengän jälki.
Selvästi joku muukin oli ollut siellä.
Kengän jäljen koko yllätti tutkijat.
Jälki oli pieni. Sanoimme aikanaan, -
että se on joko nainen tai nuori henkilö.
Siinä ei ollut järkeä, koska iskuja oli niin paljon -
ja ne olivat todella syviä. Olisi vaatinut voimaa -
tehdä sellainen teurastus.
Deffibaugh jatkoi todisteiden etsimistä huoneesta.
Tutkin pakastinta tarkemmin -
ja huomasin verisen sormenjäljen.
Se oli hyvä todiste.
Se oli paras todiste, koska sen oli pakko olla tekijän.
Kerättyään todisteet Deffibaugh meni kylpyhuoneeseen.
Näin verta kylpyhuoneen matolla -
ja kylpyammeessa. Siellä oli verta ja paljon hiuksia.
Joku kävi siellä puhdistautumassa tai hankkiutui eroon todisteista.
Kun todisteet oli kerätty, -
Deffibaugh tutki loput talosta.
Menin makuuhuoneeseen ja näin filmirullia.
Filmirullista roikkui 20 dollarin seteli.
Kyseessä ei todennäköisesti ollut ryöstö tai murto, -
koska millainen varas ei olisi ottanut rahaa?
Jos se ei ollut murto, -
kuka olisi hyökännyt lapsensa kanssa olleen opettajan kimppuun?
Hiljaisessa lähiökodissa, hiljaisella lähiökadulla -
oli verilöyly, joka muistutti Mansonin murhia.
Kukaan poliiseista ei pystynyt keksimään, -
kuka olisi voinut tehdä sellaista.
Ruokailuhuoneessa -
oli arkipäiväinen esine, joka kiinnitti Deffibaugh'n huomion.
Oikealla oli ruokapöytä, -
jolla näin sen päivän sanomalehden.
Otin siitä kuvan, koska siinä oli veriroiskeita, -
ja sen päivämäärä oli 13. perjantai.
Sivulla oli toinen asia, joka kiinnitti tutkijoiden huomion.
Sanomalehti oli auki elokuvaosiosta.
Yksi uusista elokuvista oli Hohto, -
joka perustuu Stephen Kingin kirjaan, jossa tapahtuu kirvesmurha.
Tutkijat pohtivat, oliko se sattumaa -
vai oliko murhaaja keksinyt idean elokuvasta.
Joskus tappajat matkivat jopa elokuvia.
Poliisi otti yhteyttä Bettyn perheeseen kertoakseen tapahtumista -
ja sen ikävistä yksityiskohdista.
Poliisi kertoi, että Betty oli tapettu kirveellä.
Sitä oli todella vaikea uskoa. Halailimme ja itkimme, -
ja silloin poliisi kertoi, että Bethany oli löydetty sängystään.
Mielessäni pyöri vain, -
kuinka hän oli itkenyt äitiään, eikä kukaan ollut tullut.
Sivuutimme kaiken muun -
ja tyttöjen turvallisuuden huolehtimisesta tuli päätavoitteemme.
Bettyn murhan jälkeisenä aamuna hänen perheensä -
ajoi etelään hänen talolleen.
Kun tulimme heidän talolleen murhan jälkeen, -
talon edessä oli iso joukko poliisiautoja.
Allan oli heitä vastassa.
Hän oli juuri palannut ja hakenut tyttärensä.
Bettyn perhe oli hieman yllättynyt Allanin käyttäytymisestä.
Hän ei vaikuttanut surevan oikein.
Hän tuntui olevan huolissaan tytöistä, mutta jutun edetessä -
hän ei vaikuttanut tunteelliselta. Hän oli aina huoliteltu.
Ihmettelimme sitä. Mutta kuinka sitä reagoi, kun vaimo on murhattu?
En tiedä.
Vaikka perhe oli hämmentynyt Allanin käytöksestä, -
se priorisoi Bettyn tyttäret.
Oli rankkaa olla talossa, -
mutta halusimme pitää kaiken normaalina heitä varten.
Olimme kaikki talossa. Allan, tytöt ja me loput.
Sinne oli vaikea mennä, koska verta oli -
useissa paikoissa lattialla ja pakastimessa.
Lattiasta oli otettu pala pois.
Joitakin kohtia ei ollut saatu täysin putsattua.
Kun kävin suihkussa, -
oli vaikea ajatella, että olin samassa suihkussa -
kuin missä murhaaja oli peseytynyt.
Ajatukset pyörivät Bettystä murhattuna talossa.
Emme voineet tehdä sille mitään, -
joten meidän oli mentävä eteenpäin.
Asenne ratkaisi.
Se oli laitettava taakseen ja oli keskityttävä tyttöihin.
Media oli totta kai joka puolella -
ottamassa kuvia. Ja sitten helikopterit lentelivät, -
uutiskopterit, ja sellaiset.
Bettyn perhe yritti auttaa poliisia kaikin mahdollisin tavoin -
ja antoivat sormenjälkensä.
Se oli standarditoimenpide. Kaikkien sormenjäljet otettiin.
Koko kaupunki, Bettyn perhe mukaan lukien, spekuloi, -
millainen ihminen pystyisi siihen.
Tunsin sen naisen. En usko hänellä olleen vihollisia.
Kaikki rakastivat häntä. Tämä oli traaginen teko, -
jonka joku sairas ihminen teki.
Wylie on pieni kaupunki ja tunnemme toisemme.
Pelottaa, että se on joku tuntemamme.
Joku, jota luulimme kivaksi mieheksi tai naiseksi.
Me kaikki mietimme, oliko kyseessä psykopaatti.
Murhan jälkeen perhe sai hyytävän puhelun.
Veljeni vastasi puhelimeen, -
ja mies sanoi hänelle: "Minä tapoin hänet."
2 00:20:03.400 -- 00:20:07.000 align:middle line:73% position:50% Keittiö oli täynnä ihmisiä, kun puhelin soi.
Joku kertoi, että hän oli tappanut Bettyn -
ja satuttaisi tyttöjä myös.
Richard ei pystynyt käsittelemään sitä ja löi luurin.
Richard kertoi veljelleen ja poliiseille, mitä oli tapahtunut.
Poliisit käskivät minun vastata seuraavaan puheluun -
siltä varalta, että soittaja oli sama.
Perhe odotti puhelimen äärellä -
toivoen puhelun auttavan tekijän kiinniotossa.
Myöhemmin iltapäivällä puhelin soi uudestaan.
Vastasin puhelimeen ja aloin kysyä kysymyksiä.
Minun piti pitää keskustelu yllä. Kuinka hän teki sen, -
tekikö hän sen aseella ja niin edelleen.
Minua oli käsketty pitämään hänet linjalla mahdollisimman pitkään.
Ron piti henkilön linjalla vaaditun ajan, -
kymmenen minuuttia, ja puhelu onnistuttiin jäljittämään.
Yksi puheluista jäljitettiin psykiatriseen sairaalaan.
Tutkijat ajoivat 80 kilometriä sairaalalle, mutta pettyivät.
Puhelun tehnyt mies ei ollut koskaan lähtenyt -
sairaalasta, eikä hänellä ollut autoa.
Hänen olisi ollut mahdoton päästä Gorejen kotiin.
Hänellä oli puhelinluettelo. Niin hän sai numeron.
Mietin, että miksi hän otti syyn niskoilleen?
Mutta ihmisethän tekevät sitä, vainoavat.
Sairaala esti numeron, jotta puheluita ei enää tulisi.
Puhelut olivat johtaneet turhaan reissuun, -
joten poliisit käänsivät huomionsa -
viimeiseen ihmiseen, joka näki Bettyn elossa.
Hänen hyvään ystäväänsä, Candy Montgomeryyn.
Allan Goren mukaan Candy oli ajanut Bettyn talolle -
hakemaan uimapukua Alisalle.
Candy tuli kuulusteltavaksi, -
ja hän antoi yksityiskohtaisen selostuksen päivästään.
Se oli ollut kuuma päivä, joten hän lähti raamattukoulusta -
hakemaan Bettyltä uimapukua, jotta Alisa voisi mennä uimaan.
Hän sanoi käyneensä vain nopeasti, mutta Betty oli ollut kunnossa.
Sen jälkeen Candy palasi kirkolle.
Candy ei antanut tietoja, joita poliisi ei olisi jo tiennyt, -
joten he ottivat hänen sormenjälkensä ja päästivät menemään.
Bettyn perhe toi hänen ruumiinsa Kansasiin haudattavaksi kotiin.
Täällä pidimme Bettyn viimeiset jäähyväiset.
Kirkko, kaupunki, kaikki tulivat hautajaisiin.
Pienessä kaupungissa tunsimme kaikki.
Kaikilla, jotka tunsivat hänet, oli ihania tarinoita kerrottavanaan.
Betty olisi halunnut sellaiset hautajaiset. Hän oli rakastettu.
Sillä välin Bettyn ruumiinavausraportti oli valmis, -
ja paljasti Bettyn kokeman julman väkivallan.
Kuvittele pahin mahdollinen asia, jonka voisit nähdä.
Kerro se kuudella. Se on melko lähellä.
Bettyn kehossa oli 41 kirveen iskua, joista 28 osui päähän.
Kamalan ylilyönnin takia kuolemansyyntutkija oli varma, -
että tekijä tunsi Bettyn.
Motiivi oli alkukantainen, kateus, -
ja kyseessä oli intohimorikos.
Poliisit osoittivat yhtä ihmistä, Bettyn miestä Allania.
Allan tuotiin viimein kuulusteltavaksi.
Hän kertoi tarkasti liikkeistään Bettyn kuolinpäivänä.
Olen Robert Udashen. Olen puolustusasianajaja.
Allan oli ollut lähdössä työmatkalle Minnesotaan.
Bettylle oli vaikeaa tottua matkusteluun.
Mies oli poissa, kun Betty kävi töissä ja kasvatti kahta lasta.
Siinä oli paljon hommaa hänelle.
Allan kertoi Bettyn kärsineen raskauden jälkeisestä masennuksesta -
heidän toisen tyttärensä syntymästä lähtien vuosi sitten.
Hän sai lääkitystä sitä varten.
Bettyn masennus painoi heidän suhdettaan.
Se lisäksi Betty pelkäsi olevansa taas raskaana.
Ennen lähtöään Allan lupasi soittaa Bettylle illalla.
He söivät yhdessä aamiaista, ja sitten Allan lähti.
Hän ja hänen kollegansa ajoivat lentokentälle -
ja lähtivät Minneapolisiin.
Totta kai varmistettiin, että hän oli lentänyt Minneapolisiin.
Hänellä oli hotellitiedot, lentoliput ja kaikki.
Hänellä oli todisteita olinpaikastaan.
Mutta hän olisi voinut tappaa Bettyn, siistiytyä, -
ja lähteä työmatkalleen. Alisasta ei olisi tarvinnut huolehtia, -
koska hän oli Montgomeryillä.
Mutta miksi hän olisi jättänyt vauvan -
niin pitkäksi aikaa?
Allanin käytös oli outoa, koska hän ei vaikuttanut tunteelliselta.
Kokemuksen mukaan sellainen mies todennäköisesti oli osa juttua.
Häneltä kysyttiin tietynlaisia kysymyksiä, -
että tietäisikö hän ketään, joka halusi pahaa Bettylle -
tai oliko hän pettänyt Bettyä.
Hän sanoi ei. Häneltä kysyttiin valheenpaljastuskokeesta.
Hän suostui kokeeseen.
Poliisi otti Allanin jäljet -
ja pyysi häntä palaamaan valheenpaljastuskokeeseen.
Hän soitti seuraavana aamuna poliisipäällikkö Abbotille, -
että hänellä oli jotain kerrottavaa.
Hän palasi kysymykseen pettämisestä, -
ja paljasti pettäneensä vaimoaan.
Allan jatkoi.
Hän kertoi, että suhde oli ollut Candy Montgomeryn kanssa.
Allan Gore päätti kertoa kaiken -
suhteestaan Candace Montgomeryn kanssa.
Oli järkyttävää kuulla siitä, -
koska Allan tunsi Candyn kirkon kautta.
Allan väitti suhteen loppuneen kahdeksan kuukautta aiemmin.
Kun Allan teki kokeen, tutkijat eivät olleet vaikuttuneita.
Allan teki valheenpaljastuskokeen ja läpäisi sen.
Hän ei ollut syyllinen.
Poliisi tutki, olisiko Allan voinut palkata jonkun -
tekemään sen Bettylle.
Palkkamurha on yleensä yksi luodin isku -
tai jotain siistimpää.
Todisteiden perusteella oli selvää, ettei se ollut palkkamurha.
Oli mietittävä mahdollisuutta, että hän teki yhteistyötä jonkun kanssa.
Tutkijat olivat yhä kiinnostuneita yhteydestä Candy Montgomeryyn.
Viikko murhan jälkeen tutkijat toivat Candyn haastateltavaksi.
He kysyivät häneltä suhteesta, jonka hän myönsi.
Hän oli väsynyt mieheensä. Siksi hän lähestyi Allania -
ja kysyi suoraan häntä suhteeseen.
He sopivat suhteen ehdoista.
Candy ei halunnut erota, -
eikä Allan halunnut erota Bettystä.
Heillä oli siis monimutkaiset säännöt.
Niiden mukaan he eivät saaneet kiintyä toisiinsa liikaa.
Suhteen menot jaettaisiin tasan -
ja he tapaisivat viikolla puolisoiden ollessa töissä.
He päättivät mennä motelliin nimeltä Como Motel.
Candy teki heille piknik-lounaan.
Jonkin ajan päästä he yhdessä päättivät lopettaa suhteen.
Vaikka Allan kertoi suhteen loppuneen, en usko sitä.
Candy myöntää olleensa talolla -
Bettyn murhan aamuna, mutta väittää Bettyn olleen elossa, -
kun hän lähti.
Ilman todisteita, poliisi päästi hänet lähtemään.
Sillä välin tutkija Deffibaugh teki löydön.
Vertasin rikospaikan veristä peukalon jälkeä -
Candace Montgomeryn sormenjälkiin.
Tutkija Deffibaugh näki useita samankaltaisuuksia -
jälkien välillä.
Molemmista jäljistä etsitään vertailukohtia, -
ja tässä tapauksessa niitä oli useita.
Keskiverrossa sormenjäljessä on 150 piirrettä, -
mutta vastaavuuden määrittämiseksi tarvitaan noin tusina.
Sormenjälkien asiantuntija siihen aikaan oli ylikonstaapeli Kron -
Dallasin piiristä.
Meidän oli saatava sormenjäljet hänelle pikimmiten.
Ylikonstaapeli Kron löysi lisää vastaavuuksia -
jälkien välillä.
Hän vahvisti, että mustejälki oli sama -
kuin verinen jälki.
Candace Montgomerystä tuli jutun kannalta kiinnostava.
Kun Candy oli pääepäilty, -
osa rikospaikan todisteista alkoi käymään järkeen.
Rikospaikalta löytyivät Candyn jälki -
sekä jalanjälkiä, jotka vaikuttivat olevan Candyn kokoa.
Fyysisten todisteiden lisäksi -
hän oli viimeinen, joka näki Bettyn elossa.
Tutkijat olivat myös varmoja motiivista.
He ajattelivat, että Candy halusi Bettystä eroon saadakseen Allanin.
Tutkijat pyysivät Candya tekemään valheenpaljastuskokeen.
Hän kieltäytyi yhteistyöstä.
Hän päätti tarvitsevansa juristin.
Työskentelin dallasilaiselle lakifirmalle, -
jonka vanhempi osakas Don Crowder, -
kävi kirkossa Candy Montgomeryn kanssa. Niin saimme jutun.
Crowder oli yksityinen asianajaja, eikä koskaan ajanut rikosasiaa.
Robert Udashen oli valmistunut kolme vuotta aiemmin.
Mutta kirkkoyhteys sai Candyn olon mukavaksi.
Hän kertoi tapaamisella saman tarinan kuin poliiseille.
Juristina olen aina skeptinen. Yritin nähdä, -
oliko tarinassa aukkoja. Candy oli hento -
pienikokoinen nainen, joka oli aktiivinen kirkossa ja yhteisössä.
Hänellä ei ollut rikostaustaa, ja hänellä perhe.
Oli vaikea uskoa, että hän olisi tappanut jonkun kirveellä.
27. kesäkuuta 1980, kaksi viikkoa Bettyn murhasta, -
poliisi teki pidätysmääräyksen 29-vuotiaasta Candy Montgomerystä.
Candya syytettiin murhasta.
Texasissa murha tarkoittaa tietoisesti toisen tappamista.
Candy ja hänen asianajajansa järjestivät hänen antautumisensa.
Sinulla on vaitiolo-oikeus.
Minun haluttiin pidättävän hänet kameroiden edessä.
Ymmärrätkö oikeutesi? -Kyllä.
Candace pidätettiin ja vangittiin.
Kun vartijat tekivät hänelle normaalin ruumiintarkastuksen, -
hänellä oli mustelmia.
Hänen varpaassaan oli suuri haava, -
joka näytti viiltohaavalta.
Kansasissa Bettyn perhe ei voinut uskoa uutisia.
Allan kertoi meille pidätyksestä.
Hän sanoi, ettei voi uskoa sen olleen Candy.
Candy oli hyvä ystävä.
Alisa oli hänen mukanaan raamattukoulussa.
Hän tiesi vauvasta. Hän tiesi Bethanyn olleen sängyssä.
Hän saattoi olla paniikissa, mutta hän jätti kuusikuisen vauvan yksin.
Se on kylmäveristä.
Neljä kuukautta Bettyn murhan jälkeen -
Candace "Candy" Montgomery oli oikeudessa.
Syyllinen vai syytön? -Syytön.
Vasta oikeudenkäynnin ensimmäisenä päivänä -
ihmiset saivat tietää, Candyn puolustuksesta.
Don puhutteli valamiehistöä ja sanoi:
"Hyvä yleisö, meillä on melkoinen tarina."
Hän kertoi Candy Montgomeryn tappaneen Betty Goren -
kirveellä itsepuolustuksena.
Haukoimme henkeä. -Miten kukaan voi tehdä niin?
Kuinka voi lyödä ihmistä 40 kertaa ja väittää sitä itsepuolustukseksi?
2 00:34:11.880 -- 00:34:15.240 align:middle line:90% position:50% 200 kokoontui Collinin piirin vanhalle oikeustalolle -
kuulemaan mehukkaat paljastukset, -
jotka oikeudessa selviäisivät. Heidän ei tarvinnut odotella pitkään.
Kun puolustus vetosi itsepuolustukseen, -
saliin tuli hiljaisuus ja henkeä haukottiin.
Kukaan ei voinut uskoa, että he vetosivat itsepuolustukseen.
Ei ole mitään syytä hakata ihmistä 40 kertaa. Se on kauheaa.
Se oli dramaattinen hetki, koska puolustus ei käyttänyt aikaa -
itsepuolustusta koskevasta laista, -
koska hänen mielessään ei käynyt, että se olisi sitä.
Olimme järkyttyneitä.
Väkivalta ei olisi koskaan ollut Bettyn ratkaisu mihinkään.
Itsepuolustus. Kuka sitä uskoisi?
Parin kirveeniskun jälkeen kyse ei ole enää itsepuolustuksesta.
41 kertaa on enemmän kuin itsepuolustusta.
Kun valamiehistö oli valittu, -
syyttäjä esitteli tapauksen seuraavina päivinä, -
mukaan lukien suorat todisteet.
Kirves, peukalonjälki, -
veri pakastimessa. Mitä muuta olisi tarvittu?
Candy oli tietoisesti käynyt siistiytymässä -
ja kävellyt ulos. Hän oli menossa takaisin raamattukouluun -
lasten luokse. Lasten, joista yksi oli Alisa.
Hän oli juuri tappanut Alisan äidin ja meni nyt takaisin raamattukouluun.
Luulimme sen olevan läpihuutojuttu.
Puolustus ei haaskannut aikaa -
ja kutsui ensimmäisenä todistajanaan Candy Montgomeryn.
He pyysivät Candya kertomaan versionsa tapahtumista.
Hän kertoi, kuinka Betty sanoi tietävänsä -
hänen ja Allanin suhteesta.
Betty oli mennyt autotalliin ja tullut takaisin kirveen kanssa.
Sitten Betty työnsi hänet kodinhoitohuoneeseen -
ja sanoi, ettei hän saa Allania.
Candy sanoi, ettei hän edes halunnut Allania, -
mikä pahensi tilannetta.
Betty hyökkäsi Candyn kimppuun.
Betty huitoi kirveellä ja Candy yritti saada otteen.
He taistelivat kirveestä.
Betty yritti lyödä Candya, mutta kirves putosi lattialle.
Candylla oli sandaalit, ja kirves viilsi hänen varvastaan.
Candy sai kirveen ja löi sillä Bettyä.
Betty kaatui maahan ja Candy yritti juosta pois.
Mutta Candy väitti, että kun hän yritti lähteä, -
Betty nousi ylös ja sulki oven ja lukitsi hänet huoneeseen.
Ulkona oli 43 astetta ja sisällä intensiiviset tapahtumat.
Se kuulosti huonolta kauhuleffalta.
Ja jossain vaiheessa Candy huusi:
"Betty, lopeta tämä." Ja Betty hyssytteli häntä.
Se herätti Candyssa jotain.
Ja Candy löi Bettyä.
Candy ajatteli, että hän ei saanut pidettyä Bettyä lattiassa, -
eikä hän päässyt ulos.
Hän löi Bettyä, kunnes oli liian väsynyt nostamaan kirvestä.
Candyn lausunto vaikutti näytellyltä.
Jos se oli itsepuolustusta, miksi ottaa suihku, -
siistiytyä ja mennä raamattukouluun?
Miksei hän ottanut yhteyttä poliisiin?
Olen aina uskonut, että Candy tuli talolle, -
ahdisti Bettyn nurkkaan, josta hän ei päässyt pakoon, ja tappoi hänet.
Ristikuulustelussa -
syyttäjä yritti löytää aukkoja tarinasta, -
mutta Candy oli rauhallinen ja johdonmukainen.
Sen jälkeen puolustus kutsui kirkonjäseniä -
luonnetodistajiksi. Viimeisenä oli psykiatri tohtori Fason.
Suurin ongelma oli ylilyönti, eli tapahtuneen luonne.
Betty Gorea lyötiin useita kertoja.
Keskiverto ihminen ei pitäisi sitä itsepuolustuksena.
Tiesin tarvitsemamme psykiatrin tutkimaan -
ja antamaan selityksen.
Hän sanoi Candyn reagoineen dissosioivasti.
Hän hyökkäsi, adrenaliini pumppasi -
ja hän puolusti itseään.
Jossain vaiheessa se vaikutti hänestä kuin hän olisi katsonut elokuvaa.
Sitten tohtori Fason kuvaili Candyn hypnotisointia -
ja mitä hän havaitsi hänen tunnelaukaisimestaan.
Tohtori Fason sai selville Candyn lapsuudenmuiston, -
jota hänellä ei ollut tietoista muistikuvaa.
Candy oli 4-vuotias.
Hän otti keksin purkista, jonka rikkoi vahingossa.
Lasin sirpale osui häntä päähän -
ja hän huusi niin kuin lapset huutavatkin.
Hänen äitinsä hyssytteli häntä -
ja sanoi, että mitä ihmiset oikein ajattelevat, kun huudat noin.
Tohtorin Fasonin mukaan Candy psykologisesti...
Kun he tappelivat kirveestä ja Betty Gore -
hyssytti Candya, se toi alitajuisen muiston pintaan.
Sitä seurasi myös viha.
En ymmärrä sitä. Enkä ymmärrä, kuinka valamiehistö voisi uskoa sen.
Viikon todistusten jälkeen valamiehistö mietti päätöstään.
Odotimme sen vievän pitkään, -
mutta valamiehistö teki päätöksensä parissa tunnissa.
Syytön itsepuolustuksen vuoksi.
Päätös luettiin, ja se oli syytön.
Candy puristi kättäni, -
halasi minua ja romahti tuoliinsa.
Kuulimme yleisön haukkovan henkeään, -
koska kaikki odottivat päätöksen olevan syyllinen.
Sitten pari ihmistä huusi Candylle: "Murhaaja!"
Ja muuta sellaista.
Tuomari Ryan vaati hiljaisuutta puheensorinan keskeltä, -
jotta järjestys säilyisi.
Etenkin yleisön vihamielisyyden vuoksi -
halusimme lähteä oikeustalolta kotiin.
Kun päätös luettiin, oikeussalissa kohistiin.
Kukaan ei voinut uskoa sen olleen totta.
En tiedä, uskoiko puolustuskaan päätöstä.
En voinut uskoa sitä. Se oli murskaava päätös.
Tunsimme, ettei Betty saanut oikeutta.
Oliko se reilu päätös? -Sammuta se.
Minusta tuntuu, että Bettyn asianajajista tuntui, -
ettei heidän oikeastaan tarvinnut tehdä mitään.
Ja siksi Candy voitti.
Candy pääsi pälkähästä.
Olimme innoissamme. Taistelimme ankarasti, -
ja meistä se oli oikea päätös.
Oikeudenkäynnin jälkeen Candy halusi tuntemattomuuteen.
Oikeudenkäynnin jälkeen Candy ja Pat muuttivat Georgiaan.
Candy ja Pat erosivat lopulta, -
ja Candy palasi opiskelemaan. Hänestä tuli neuvonantaja.
Olen yhä hämmentynyt, -
että hän luuli pystyvänsä antamaan neuvoja.
Kuukausia syytteenluvusta Allan meni uusiin naimisiin.
Sitä seurasi konflikteja ja syyttelyä -
hänen ja Bettyn perheen välillä seuraavina vuosina.
Tytöt muuttivat luoksemme Kansasiin.
Vanhempani kasvattivat heidät.
Olemme heistä ylpeitä. Heillä on hienot urat -
ja upeat perheet. Heidän lapsensa ovat meille lastenlapsia.
Ei mene montaakaan päivää, etten ajattelisi siskoani.
Hän oli hyvä ihminen -
ja hyvä sisko.
Jatkan hänen tarinansa kertomista, koska en halua Candylle rauhaa.
Haluan, että hänen teoistaan ja menneisyydestään tiedetään, -
jotta hän ei huijaa enää ketään.
CANDY MONTGOMERY EI VASTANNUT -
TUOTANNON PYYNTÖÖN HAASTATTELUSTA.
Suomennos: Eveliina Pylkkänen LinQ Media Group