I många tusen år har Auktoriteten härskat i Himmelriket-
med oinskränkt makt.
Han kallade sig Skaparen, Fadern, den Allsmäktige.
Men han är ingetdera, utan blott en ängel som vi.
Och han styr med en mörk ängel vid sin sida.
Vi som kämpade för sanningen förvisades från riket.
Sen dess har vi levt mellan världarna-
i väntan på hämnd.
En hoppets gnista har tänts bland människorna.
En djärv ledare samlar krigare.
Han må vara dödlig, men hans ambitioner går bortom mänskligheten.
En orm är kallad. En ny Eva träder fram.
Tiden för ett nytt uppror är kommen.
Lyra!
Jag letar efter en tjej. Medellång, mörkhårig, bruna ögon.
Hon heter Lyra. Hennes dæmon heter Pan.
Hon är försvunnen.
Hjälp mig.
Tala om var hon är.
Pan?
Lyra!
Roger? Är det du?
Jag behöver dig! Hjälp mig!
Var är du?
Roger!
Lyra!
Kom igen nu, för tusan.
- Farkosten kanske inte är redo. - I så fall är väl det vårt fel!
Rensa sinnet.
Vi har tappat den bakre oscillatorn!
Var beredd!
Jag kände doften av blommorna när du kom gående.
Hur är det?
Vad är det?
Är det nåt fel?
Det här kapellet har stått tomt länge.
Det sägs att nån gömmer sig där.
Jag gömmer mig inte.
Varför är du här?
Tror du på magi?
Ibland.
Kom.
Var inte rädd. Hon är min dotter.
En besvärjare har förtrollat henne.
Det är därför hon sover.
Kan du inte väcka henne?
Jag behöver tid för att väcka henne.
Du får hjälpa mig att hålla folk borta.
Jag hjälper dig.
Tack, vad snällt.
Ta hand om henne, är du snäll.
Det ska jag.
Det här är vår hemlighet.
Snälla...
Låt oss gå.
Här. Drick.
Hur ska du bli frisk om du inte dricker din medicin, mitt hjärta?
Här.
Var inte rädd.
- Hur kunde ni...? - Vi ska inte göra dig illa.
- Vad är ni för nåt? - Bene Elim.
Änglar, på ditt språk.
- Vi kommer i mänsklig form. -Änglar?
Vi vill bara tala med dig.
Sluta förfölja mig.
-Æsahættr...! - Den finns.
Vi kan nog glömma farkosten.
Hur ska vi då ta oss tillbaka till Republiken?
Vi kommer på nåt.
- Ser du nåt? - Vägen fram ser öppen ut.
Nu hämtar vi vår man.
Jag tar täten.
Hallå där. Hallå!
Säkrat.
Allt säkrat?
- Säkrat! - Allt är säkrat.
Ogunwe! Vem här är befälhavare Ogunwe?
Det är jag.
- Vem är ni och era små vänner? - Jag är lord Asriel Belacqua.
Jag tänker ta strid mot Himmelriket.
Och jag vill hemskt gärna ha er hjälp.
Jag har hört berättas om er.
Ni har inlett ett krig mot Templet. Den striden får ni själv ta.
Lyssna på honom.
Mina vänner och jag är inte från er värld.
Vi är ointresserade av ert tempel. Vi kom för att hämta er.
Hjälp mig i kampen mot Auktoriteten.
Jag vet att vi står för samma sak. Jag vet hur stor er armé är.
Jag vill ha er armé, men behöver ert ledarskap.
Följ med mig. Bidra till den slutgiltiga segern.
Ni kan få följa med mig.
Välkommen till Genève, kardinal MacPhail.
Fader ordförande, om jag får be.
Fader ordförande.
Berätta om gripandet.
Vi fann det här materialet på platsen.
Det lästes upp inför publik, där många var berusade.
Detta följdes av heta diskussioner och groteska idéutbyten.
Dikter.
- Fader Jerome. - Vad anser ni bör göras?
Författaren bör fängslas för kätteri.
Fader Heyst.
Det fanns dussintals fler exemplar gömda i byggnaden.
Alla deltagare bör fängslas-
liksom alla som ertappas med innehav av författarens verk.
- Fader...? - Gomez.
Fader Gomez.
Vad skulle ni göra i mitt ställe?
Fysisk botgöring, offentligt.
För de som ertappats med innehav skulle jag välja piskan.
Och för författaren, nåt som lämnar lite mer...
...varaktiga skador.
Fruktan är en gåva. Det gör att människor lär sig.
Vi kommer att bli varnande exempel. Vi har inte tid, Baruch.
Vi behöver den där kniven.
Följ inte efter mig, sa jag. Hur kan ni färdas genom världar?
Vi består av Stoft, och tar oss igenom osynliga glipor i luften.
Portaler till andra världar. Vi kan se dem, men inte du.
Balthamos och jag har sökt efter Æsahættr. Efter dig.
Ett stort krig är på väg.
Alla tänkande varelser har redan börjat strida-
men alla vet inte om det.
Fienden blir starkare för varje minut-
och du har vapnet med vilket vi kan vinna.
Du måste följa med till lord Asriel.
- Han samlar en armé... - Jag vet vem han är.
Nån har berättat om honom. Om alltihop.
Om kriget, och att jag är ämnad att strida för Asriel med den här.
Men jag kan inte följa med er. Tyvärr.
Jag letar efter min vän Lyra, Asriels dotter.
Han bryr sig inte, men hon är vilse och behöver min hjälp.
Du förstår inte. Kniven är viktigare än du anar.
Nej, ni förstår inte.
Lyra är det viktigaste för mig just nu. Jag måste hitta henne.
Kom med oss genast!
- Annars...? - Så tråkigt med din vän.
Det märks att du bryr dig om henne. Vet du vad hon har råkat ut för?
Vi blev angripna och hon blev bortförd.
- Av vem? - Vet inte. Jag fortsatte utan henne.
Jag trodde att hon var säker. Men när jag kom tillbaka var hon borta.
Vad Asriel än vill får han vänta.
Jag beklagar.
Du förstår väl att vi inte ger oss förrän du ändrar dig...
Det kvittar, för...
Ni har hittat mig efter varje snitt jag har gjort.
- Hur? - Kniven. Den drar till sig Stoft.
Vi har sinnen som människor saknar.
Hjälp mig att hitta henne. Kan ni hitta mig, kan ni hitta Lyra.
Ta mig till henne. Sen följer jag med er till Asriel.
Vi har inte tid. Det lär inte dröja länge, Baruch.
- De kommer att hitta oss. - Då skyndar vi oss.
- Vi har inget val, Balthamos - Den här var Lyras.
Hon säger att den drivs på samma sätt som kniven.
Ni kanske kan hitta henne med den.
- Drivs den av Stoft? - Ja.
Vi behöver lite tid-
men vi kommer att hitta henne, vilken värld hon än befinner sig i.
Lyra, jag är här!
Vänta, jag kommer.
Var är vi, Roger?
- En hemsk plats!
- Roger! - Jag är rädd!
Roger. Roger.
Kom.
Machi!
Far!
Vad jag har saknat dig! Mitt älskade barn.
Få se på dig.
Du har vuxit över en decimeter. Snart är du lika lång som jag.
Pappa måste jobba. Jag kommer strax.
Ni har en jättefin dotter.
När sågs ni senast?
För tio månader och sexton dagar sen.
Jag var bortom räddning innan ni och er katt kom för att värva mig.
Vad är det?
Jag försöker utröna om ni är dåre... eller geni.
Kan man inte vara både och?
Jaha, lord Asriel...
Tala om vem ni egentligen krigar mot och vad ni vill ha mig till.
- Jag krigar mot själve Auktoriteten. - Ni sa det, men det är omöjligt.
Mänskligheten kan inte utmana sin egen skapare.
Han tvingar oss till underkastelse, men han är inte Skaparen.
Allt är lögn. Han är en ängel.
- En ängel? - Inget mer.
Och hur vet ni det här, om det nu vore sant?
För några tusen år sen uppdagade en annan ängel Auktoritetens hemlighet.
Nu sitter den ängeln, Xaphania, i mitt råd.
Ogunwe, jag samlar de största från alla världar, till och med från ovan.
Men jag vill ha er som anförare i mitt krig.
Jag borde vara smickrad.
Jag har rest långt, så ja.
Lord Asriel.
Jag kan inte hjälpa er.
Machi är min yngsta dotter.
Men jag har en till.
Templet har riktat in sig på våra barn ett bra tag nu.
Men på senare år har de börjat föra bort dem...
...för att träna dem.
Aria tillhör Templet.
För henne existerar jag inte.
Det enda som finns är Auktoriteten.
Och flickan jag kände...
...finns inte mer.
Men hon är ändå mitt barn.
Jag förstår vad ni erbjuder. Men jag har mina egna strider att utkämpa.
Och det är min plikt att rädda så många söner...
...och döttrar som jag bara kan.
Får jag...? Jag ber er.
Jag har sett det här förut.
- Hennes dæmon har skurits av. - Hon är inte demonisk.
Det menade jag inte. Förlåt mig. Låt mig förklara.
Stelmaria?
Stelmaria och jag är ett. Hon är min dæmon.
Min själ, med ett annat ord.
Arias dæmon fanns inuti henne.
Vårt band till vår dæmon är oerhört starkt.
Men när det skärs av... återstår väldigt lite.
De tar våra själar, Ogunwe, och med dem vår mänsklighet.
De vill göra oss lättare att styra. Så här.
Drönare!
Hjälp Machi att ta skydd! In med er, allihop!
Skjut inte. De försöker locka ut oss.
Ville ni tala med mig, fader ordförande?
Kom in, fader Gomez.
Jag har kommit till Genève i ett mycket viktigt ärende.
Fra Pavels alethiometer har informerat mig om en profetia-
som, om den är sann, vilket jag tror-
kan kasta oss in i ett mörker vars like världen aldrig har skådat.
Det finns en flicka som går på jorden i detta nu-
och hon är Eva.
Allas vår moder och roten till all synd.
Om detta barn frestas av ormen kommer hon sannolikt att falla.
Och i så fall kommer synden och Stoftet att segra.
Det får inte ske.
Då hindrar vi henne.
Var är hon?
Tyvärr är vi beroende av instrumentet och dess användare.
Fra Pavel arbetar outhärdligt långsamt.
Men när han väl hittar barnet...
...skickar vi soldater för att hämta henne.
Och jag vill be er, fader Gomez, att leda dem.
Det vore en ära.
Jag kanske ska besöka Fra Pavel.
- Och försöka skynda på honom. - Gör det.
Alla dessa män som jagar dig.
Det kommer aldrig att förändras.
Det finns krafter där ute som du inte alls förstår.
Se inte på mig så där.
- Ska jag inte skydda henne, menar du? - Du håller henne fången.
- Släpp oss. - Det går tyvärr inte.
Har ni hittat henne?
Du hade rätt.
- Hon är i dæmonernas värld. - Var?
Hon är hos en kvinna som håller henne fången-
i ett hus uthugget ur berget.
Det ligger på en avlägsen ö i Germanska havet.
Du behöver ett skepp.
- Men Lyra är inte skadad? - Nej, hon sover bara, och drömmer.
- Vad vet du om kvinnan? - Hennes dæmon är en gyllene apa.
- Hennes mor. - Hennes mor?
Lyra kan inte vara i sämre händer.
Balthamos tar dig till henne.
Jag måste informera Asriel om dig och Æsahættr.
Är detta verkligen säkert?
Bege er direkt till Lyra, så är vi snart tillsammans igen.
Jag gick aldrig med på att följa med pojken.
Håll dig nära Will.
När barnen har återförenats kommer ni till mig i Asriels republik.
Ordförande MacPhail sände mig.
- Var är flickan? - Snart, fader. Jag försäkrar er.
Uppgiften har uppenbarligen tyngt er.
Pressen. Det stora ansvaret. Det måste grumla sinnet nåt oerhört.
Det är den sista delen, vars innebörd...
...undflyr mig.
Jag behöver bara lite mer tid.
Vi kan bara göra det vi klarar av.
Fader ordförande menar att om koordinaterna inte kan väntas snart-
kanske det är dags att omskola er.
Nej. Nej, jag ska hitta henne.
- Jag lovar. - Det tvivlar jag inte på.
Lyra! Vakna, snälla.
Titta.
Vi kan fly.
- Lyra! - Hon kommer!
- Du klarar det inte. - Vi måste försöka.
Göm dig här. Då kanske nån ser oss.
Lyra?
- Var är hon? - Jag ser inte.
Lyra! Var är du? Du upphör aldrig att förvåna mig.
Snälla...
Jag kan förstå varför du gör det här.
Det måste kännas underligt att vara här med mig.
Jag tog inte hit dig för att hålla dig fången.
Jag gjorde det för att skydda dig.
Lyra, min älskling...
Det finns människor som jagar dig. Farliga människor.
Du är så modig. Så tapper.
Du tror mig säkert inte, men jag gör det här för din skull.
Se så, hjärtat.
Jag blir aldrig säker med dig.
Förlåt mig.
Förlåt.
De har tagit sikte på gruvorna. De missar oss med sex kilometer.
Bra. Vi håller oss gömda till solnedgången.
Ni kämpar tappert, men den här striden är för liten.
Även om ni vinner det här slaget-
skickar Auktoriteten fler tjänare för att åter tvinga ner er på knä.
De finns i alla världar. Jag har sett det.
Ni talar om andra världar som om jag skulle tro på dem.
Jag ljuger inte. Detta är bara en värld av många.
Och överallt ser man samma sak: Barn stympas-
vetenskap brottsförklaras och hela civilisationer böjer sig för himlen.
Jag har varit som ni.
I min värld kallas templet Magisteriet.
Jag ödslade bort mitt liv i kampen mot dem, ända tills jag insåg-
att de var blott en arm av Auktoritetens makt-
och den besten har oräkneliga armar.
Det enda kriget värt att riskera era barns liv för finns på annat håll.
Min republik, här nere på jorden, mot hans rike där uppe i himlen.
Det är det enda sättet att segra.
Om vi hugger huvudet av odjuret dör resten.
Nej! Nej. Det ni ber mig att tro på är för stort.
Det är svårt att ta in...
...så låt mig visa er.
- Visa mig? - Då kan ni fatta ert eget beslut.
Låt mig ta med er till en annan värld.
Snälla...
Låt mig bara vara.
Jag kommer på nåt.
Jag trodde bara att han skulle vara här nu.
- Vet du hur hon tolkar den? - Nej.
De som tolkar instrumenten brukar ha studerat länge.
Och även då behöver de böcker för att kunna förstå.
- Hon hittade inte på. - Hon kanske ljuger skickligt.
Hon kan förstå den.
Den berättade saker som hon inte kunde veta, som var min far var.
Den är en del av henne, som kniven är en del av mig.
Där är hamnen. Nu behöver vi bara ett fartyg.
Jag är kung Iorek Byrnison!
Ni har tillfångatagit en av mina björnar! Släpp henne nu!
Jag känner igen björnen. Jag kan prata med honom.
Va?
Han är Lyras vän.
Var är hon?
Kom igen, då!
Stopp! Stopp.
- Flytta på dig, barn. - Du måste sluta.
- Det finns oskyldiga här. - De har tagit en av mina björnar!
- Vad vill du? - Jag vill utmana dig. En mot en.
Om jag vinner lämnar du dem ifred.
Om jag förlorar får du göra vad du vill mot dem, och mig.
Vill du slåss mot mig?
Det vore skamligt att slåss mot dig.
Du är svag som ett ostron utan skal.
Då gör vi det rättvist.
Du har din rustning. Jag har ingenting.
Ge mig en del, vilken som helst. Då blir det jämnare.
Vet du vad du gör, pojk?
Himmelsjärn, eller hur?
Ogenomträngligt, har jag hört.
Konstigt.
Då får jag visst slåss utan rustning.
Jag kan inte slåss mot den där. Kniven är för märklig.
Du vinner, pojk.
- Befria björnen nu. - Ni hörde honom! Gör det!
- Vad heter du, barn? - Will Parry.
Jaså, Will Parry, du letar efter Lyra?
Hon är med sin mor och hålls mot sin vilja.
Då måste vi bege oss till henne.
Fader ordförande.
Jag har besökt Fra Pavel. Flera gånger.
Jag har hjälpt honom...
...att fokusera lite bättre.
Efter detta har han gissat sig till att barnet är hos sin mor.
Modern.
Med denna information bör jag kunna leta rätt på flickan själv.
Men då måste jag använda metoder som inte är... officiellt sanktionerade.
Gör det ni måste.
Så fort ni vet var de är ska ni hämta barnet och modern-
och föra dem till mig. Marisa Coulter är ond och manipulativ.
Lita inte på henne.
Fader, jag har gjort förebyggande botgöring varje dag i mitt vuxna liv.
Jag gör vad som än krävs för att få hit dem.
Er hängivenhet till Auktoriteten kommer inte att gå obemärkt förbi.
Asriel. Jag hoppas att ni inte leder mig in i döden.
Döden är en lögn.
Ni har fel. Döden är verklig. Jag har sett den.
Jag har upplevt min beskärda del av krig.
Auktoriteten har lyckats förvanska Stoftets naturliga beteende.
Jag vet inte hur, men när jag får reda på det kommer döden att dö.
Jag har hört tillräckligt.
Ni ska få se.
Stelmaria, på min signal vill jag att du biter. Beredd?
Tre, två, ett...
Ser ni?
Välkommen till Himmelsrepubliken.
Jag skulle samla mitt folk om jag vore ni.
Det verkliga kriget är här, och vi måste vinna det.
Text: Hanna Måhl Åsberg Iyuno