Jag vet att du inte vill vara här.
Men utan dig och Baruch kanske jag aldrig hade hittat henne. Så tack.
Efter närmare 400 år med Baruch har jag väl mildrats.
Fyrahundra år?
- Vet du var han är nu? - Självklart.
Vi skapar kontakt med vem som helst, men mellan oss är bandet starkare.
Vi känner oss som en, även om vi är två.
Han är nära Asriel nu.
Vet du vad Asriel kommer att begära av dig?
Min far berättade om kriget innan han dog.
- Han sa att jag har en uppgift. - Du har en krigare i dig, Will.
Du besegrade björnarnas kung.
Du kommer att hitta ett sätt att skydda den du älskar.
Lyra.
Roger?
Du måste hjälpa mig.
Det ska jag!
Jag lovar att inte svika dig!
- De gör mig illa. - Vilka?
Tala om var du är, så hittar jag dig!
De dödas rike.
Roger!
Roger.
Jag drömde samma dröm igen.
Vi måste hitta honom när vi kommer ut.
Vart tog du vägen?
Jag... kunde inte följa med.
De dödas rike.
Inte illa!
Det här är bara början. Bara början.
Mycket imponerande, lord Asriel.
- Men soldaterna behöver struktur. - Det är därför ni är här.
Ruta! Välkommen tillbaka.
Befälhavare Ogunwe, det här är Lubanahäxornas drottning Ruta Skadi-
-och hennes dæmon Sergi.
Hon är en viktig medlem i mitt råd.
- Befälhavaren. - Ers majestät.
Har du tid, Ruta?
Ruta känner till er väl. Hon valde er.
Valde mig?
Jag lyssnar till viskningar mellan världar.
Jag hör saker som andra inte hör.
Vi bygger upp en armé, och ni och era soldater är bland de bästa.
Tack för uppmuntran. Hoppas att vi kan leva upp till vårt rykte.
Det hoppas vi allihop.
Hur mycket mer behöver vi?
- Av vad? - Det här. Soldater... häxor.
Auktoriteten har sin styrka i det numerära.
Alla de människor som är beredda att försvara hans mysticism och dogmer.
Vi behöver bara nog för att provocera.
Syftar allt det här bara till provokation?
Kom, så får ni se.
Skaffa fram den senaste ritningen av intentionsfarkosten.
Och om den här tar död på er?
Det krävs mer än en liten krasch för att ta kål på oss två.
Ni frågade hur många soldater vi kommer att behöva.
Det vet jag faktiskt inte.
Men nyckeln till att provocera Auktoriteten är inte soldater-
-utan snarare Stoft.
Ni talar i gåtor. Jag sysslar med strategi.
Jag är inte tydlig. Vi måste tvinga Auktoriteten att visa sitt ansikte.
Sen kommer vi att behöva alla soldater vi kan få tag i.
- Förlåt om jag skrämde er. - Vad vill du?
Jag vill inget ont. Jag letar efter nån.
En flicka. Hon heter Lyra.
Blev du förföljd?
- Jag tror inte det. - Templets soldater är i skogen.
Jag har inte sett nån.
Nåt hände här för några dagar sen och nu är de överallt.
Följ med oss!
Den rör sig bort.
Skäms.
Jag såg fram emot att äta de där.
Förlåt.
Det är saltet.
Det bränner rötterna.
De här till södra garnisonen.
- Och tvåhundrafemtio till västra... - Lord Asriel!
- Roke. - Lämna oss. - Sir.
- Vad är det? - Ett meddelande.
Från vår spion hos Magisteriet, agent Salmakia.
Hon säger att de förbereder en sökinsats.
- Efter vadå? - Er dotter, sir.
För dem är hon det viktigaste barn som nånsin levt.
- Salmakia tror att hon är i fara. - När är Lyra inte i fara?
Var det nåt mer?
- Nej, inget mer. - Tack.
Du avfärdar Lyra för enkelt.
Du vet väl vad Magisteriet tror att hon är?
Enligt Auktoriteten var Eva skapelsens moder.
Lyra är inget mer än Marisas och min skapelse.
Hon är inte Eva. Hon är en flicka.
Hon måste ha information de behöver eller nån färdighet vi har missat.
Utöver att kunna tolka alethiometern-
-har hon dessvärre mycket lite, utom en förmåga att hamna i knipa.
- Vad? Vad vill du att jag ska säga? - Sanningen.
Det flyger änglar ovanför lägret.
Vad gör de?
De slåss.
Utrym lägret!
Inte för nära. Inte för nära!
Backa undan. Backa! Bröstkorgen rör sig.
Säg att en slåss för Auktoriteten och en för oss.
- Vem är vem? - Jag vet inte. Kanske ingen.
Ruta?
Den här har högre status. Det kan vara en ärkeängel.
Den här vet jag inte.
Ska vi försöka flytta honom?
- Har ni honom? - Ja, sir.
Undan!
Tjänar du Auktoriteten?
- Snälla... - Ursäkta?
Jag måste ge dig ett meddelande.
Vi får anta att han slåss för Auktoriteten och han för oss.
Jag bär in honom. - Sergeant?
Ta honom till avskiljningskammaren. - Så, ge mig meddelandet.
Vi har hittat pojken. Bäraren.
Vilken pojke? Vad bär han?
Æsahættr. Gudadräparen.
Det enda vapnet som kan förgöra honom.
- Vem? - Auktoriteten.
Va?
Och hans regent.
Min bror Enoch.
Har Auktoriteten en regent?
Baruch!
Hur? Vem har gjort det här?
- En ängel. - Vi har redan fängslat honom.
Han lämnar oss.
Inte än! Tala om var jag hittar pojken!
Han är på väg till Lyra.
Lyra?
Hitta honom.
En ängel väntar där.
Min Balthamos.
Hitta dem. Hitta kniven.
Balthamos...
Baruch!
- Jag förstår inte. Det går inte ihop. - Vad går inte ihop?
- Vad gjorde de mot honom? - Vad är det som har hänt, Balthamos?
Det här är ditt fel. Du tvingade mig att följa med hit!
Jag ville att vi skulle hålla ihop. Jag ville följa med honom!
De har dödat honom!
Budbäraren återvänder.
Han gjorde inte motstånd.
Han sa inte ett ord, bara stirrade på mig.
I går trodde jag att änglar bara var symboler-
-och att häxor var de onda i sagorna.
Men här står jag.
Där står du.
Vårt släkte har varit i er värld förut.
För många hundra år sen.
Templet brände kvinnor som misstänktes för häxeri.
Jag minns det. Häxor lever i många hundra år.
Änglar i årtusenden.
Det ger dem större kraft och perspektiv än vi kan föreställa oss.
Jag förmodar att de betraktar häxor ungefär som vi betraktar människor.
Och hur är det?
Era liv är korta och lätta att släcka ut.
- Så varför krigar ni för oss? - Hopp.
Jag tror att vi har en chans att vinna.
Litar du på Asriel, då?
Med mitt liv.
Du är vaken. Så bra.
Jag uppfann den här kammaren för att experimentera med Stoft.
Den är beklädd med adamant-
-som bland annat hindrar Stoft från att slippa ut.
Du, liksom min dæmon, består ju enbart av Stoft.
Så du kanske får sitta här inne i all evighet.
Jag är evig.
- Jag uppfattar inte tid. - Tur för dig.
Då får du det bekvämt. Jag börjar nu.
Jag ska ställa frågor och du ska svara.
Vad är Auktoriteten så rädd för-
-att han skickar en ängel för att angripa en annan?
Vill du inte prata? Du kanske är rädd för att avslöja-
-att Auktoriteten inte längre härskar i Himmelriket-
-utan, av nån anledning, har utsett en regent?
Ingen fara, jag vet det redan.
Varför vill han inte härska? Eller kan han inte? Om...
Det var intressant. Nu börjar vi komma nånvart.
Vet du vad som också är intressant?
Stoft! Fascinerande grejer.
Under hela mitt vuxna liv har jag försökt förstå mig på det.
En gång dödade jag en oskyldig pojke för att försöka tämja det.
Men ingen, fram tills just precis nu...
...har försökt använda det som vapen.
Enoch, Baruchs bror.
- Hur blev han Regenten? - Våga inte yttra det namnet.
- Han är Metatron! - Metatron? Bra.
Asriel, sluta nu.
- Vad vill han? - Slutet på detta!
Stoft är inget ni ska förstå.
Tänkande varelser har blivit farligt oberoende.
Han tänker leda en permanent inkvisition i varje värld, mot alla.
Ända tills de förstår total underkastelse.
Därmed gör vi slut på den fria tanken och viljan-
-och får full kontroll över Stoftet.
- Hur hittar jag honom? - Du kan inte träda in i Himmelriket.
Tror du att du betyder nåt? Han har inte ens hört ditt namn.
Om han la märke till dig skulle han kunna krossa dig och bränna resterna.
Inte ens hört mitt namn?
Då behöver jag alltså lirka lite mer med denne Metatron-
-och sen tillkommer hans rike?
Fint. Mycket bra. Det var väl inte så svårt?
Det tog inte ens en evighet.
Maddy har varit här i nio år. Jag gick med några år senare.
Har ni varit på egen hand så länge?
Vi har ett liv i motståndsrörelsen.
Vi får läsa, skriva och utbilda oss.
Allt det har Templet förbjudit.
- Särskilt för... - Flickor?
Och era föräldrar?
Vår far stannade kvar.
Han är en av dem.
Han hjälpte oss att fly, men ville inte följa med.
Han ville att vi skulle ansluta oss till Templet.
Han tror att de skulle kunna förvandla oss till hjärndöda följare.
Jag skulle klösa ut ögonen på dem först.
Det är sant.
Visst.
Var är alla andra, då?
En främling kom hit och öppnade ett hål i himlen.
Sen ledde befälhavare Ogunwe alla igenom det.
Som en öppning? Till en annan värld?
Var det så du kom hit?
Nåt åt det hållet, ja.
Men ni ville inte följa med?
Vi kan inte lämna honom. Vår far.
Jag lämnade också min gemenskap.
Det är länge sen nu. Jag lämnade allt jag kände till.
Det kändes som världens undergång.
Men nu förstår jag att den precis hade börjat öppna sig för mig.
Full av egendomligheter och hemligheter.
Jag måste nog ge mig av.
- Till en annan värld? - Några till, tror jag.
Jag följer en sorts... stickor. De talar om vart jag ska gå.
Men jag vet att det låter vansinnigt, så jag ska inte...
Stanna ett tag.
Vem vet när du får chans att vila nästa gång.
Låt gå, då.
Berätta mer om varför du letar efter flickan.
I dag har vi blivit erbjudna en möjlighet.
En möjlighet att rena denna värld.
Att rena dessa världar...
...från allt ont.
Vi ska befria de rättfärdiga från synd.
Fader Gomez kommer att leda er-
-och Auktoriteten kommer att visa vägen i ert heliga uppdrag.
Handla effektivt och brutalt.
Men missta er inte.
Flickan Eva får inte komma undan.
Hämta barnet.
Hämta modern.
Och för dem tillbaka till mig...
...döda eller levande.
Jag förstår att inget av det här betyder nåt jämfört med honom.
Jag vet inte vad jag annars ska göra.
Vet ni vad den här kvinnan är kapabel till?
Balthamos och jag går och undersöker.
Du syns för mycket, så stanna och håll vakt.
- Underskatta henne inte. - Det ska jag inte.
Jag ska inte göra dig illa. Jag letar efter en flicka här på ön.
Flickan?
Du skrämmer henne, Balthamos.
- En ande? - Ja. Ängel.
Och det här är Will.
Jag heter Ama.
Det här är Ama.
Fråga henne om Lyra.
Finns det en flicka här?
Hon betyder mycket för mig.
"Det fanns en flicka här som hölls sövd"-
-"av en kvinna som säger sig vara hennes mor."
"Men ingen mor skulle kunna vara så grym."
Jo, den här.
- Är det där solrot? - Ja.
Det verkar uppväckande.
Tänker du använda det?
"Kvinnan har gått, men kommer snart tillbaka."
Kom.
Vänta här, okej? Om du ser henne, så spring och hämta hjälp.
Lyra.
Hon är i säkerhet, som du ser.
Hur kom du hit?
De här utrymmena har sina hemligheter.
Hon är inte i säkerhet. Du drogar henne ju.
Du har växt, Will.
Jag anade hela tiden att du skulle komma-
-men jag trodde inte att du skulle hinna först.
Imponerande.
Varför håller du henne fången här? Varför får hon inte gå?
Kom, vi sätter oss.
Te?
- Jag vet att ni har te i din värld. - Vem mer är på väg?
Har du kniven med dig?
Får jag se den?
Varför har du henne här?
Jag har henne här för att jag är hennes mamma.
Och jag älskar henne.
Lyra är i fruktansvärd fara och här kan jag skydda henne.
Sätt dig, är du snäll.
Vad kan vara farligare än du?
Sorgligt att du inte inser sanningen.
Tre gånger har jag sett henne i fara-
-och tre gånger har jag försökt rädda henne.
Det har kostat mig allt.
Och nu är hon i fara igen.
- Vem är det som hotar henne? - Magisteriet.
De har för avsikt att döda henne.
Vet du vem de säger att hon är, Will?
Jag vet om en profetia.
De tror att hon är Eva.
All synds moder.
De tror att hon kan göra stor skada.
Därför avser de att mörda henne, för att visa prov på sin hängivenhet.
Såvida vi inte stoppar dem.
Det kanske stämmer, men varför håller du henne sövd?
För att hon hatar mig, Will.
Om jag väckte henne skulle hon fly.
Hon har faktiskt redan försökt.
Förklara för henne, då. Som du förklarade för mig.
Jag gör det för att rädda hennes liv. Skulle inte din mor göra samma sak?
Ett barn behöver sin mor.
Det förstår du väl?
Du behöver din mor.
Och nu ska jag avslöja en hemlighet:
Din mor behöver dig också.
Det där bandet sträcks ut.
Det förändras, men det går aldrig av.
Varför?
För att bandet härifrån... hit...
...är viktigare än nåt annat band i naturen.
Det är ursprungligt. Det är vackert.
Det överskuggar allt annat...
...om man tillåter det.
Hjälp mig.
Vi tre kan bli enastående.
Din styrka, min list...
- ...och Lyras mod... - Jag är inte stark.
Du är visst stark. Tror du inte att jag ser det?
Lovar du att du skyddar henne?
- Att du tänker fortsätta med det? - Du har mitt ord.
Då kan jag lämna henne här och bege mig till Asriel.
Nej, nej, nej. Nej, du måste stanna.
Jag såg vad du gjorde hos Carlo. Vi kan hjälpa varandra.
Vi kan stärka upp varandras svagheter.
Vi kan inte stanna här, vi måste vidare. Följ med.
Så fort jag visste att Lyra var säker skulle jag bege mig till Asriel.
För att slåss.
- Jag måste göra det. - Förstår du vad du gör? Det här...
Det här sveket är större än nåt av mina.
Om du överger oss nu lämnar du henne att dö.
Förstår du det?
Tack för allt du gör för henne.
Jag lämnar henne hos dig.
Du begår ett misstag, Will. Du...
Jag trodde att han skulle stanna.
Vi ska hitta den där kniven och förgöra Metatron med den.
Du vet ingenting om honom.
Han är den mörka ängeln du inte kan besegra.
Jo, jag måste.
Ruta. Är kniven det vapen du hörde klippgastarna tala om?
Æsahættr. Ja. Men jag visste inte att den krävde en bärare.
Eller att det skulle vara pojken som var med Lyra.
Så om vi hittar Lyra hittar vi pojken?
Jag har sett dem tillsammans. De är följeslagare.
Vem är den här flickan som alla är så upptagna av?
Asriels dotter.
De tror att hon är Eva.
Eva? Vem är Eva?
I vissa världar, all synds moder.
- Är er dotter all synds moder? - De tror det.
Men så tror de också på mycket strunt.
Varför har ni inte sagt nåt?
- Var är hon? - Vi vet inte.
Hur ska vi då skydda henne?
Om det finns en flicka som inte behöver skyddas, så är det Lyra.
Men jag behöver kniven. Magisteriet kan hjälpa oss i den frågan.
Roke, kontakta Salmakia.
När hon hittar Lyra följer jag efter henne dit.
Ska ni använda din dotter som lockbete?
Jag har redan satt allt jag har på spel:
Min förmögenhet, mitt rykte.
Men det som står på spel här och nu-
-kommer att avgöra hela historiens gång.
Måste jag resa till alla världar gör jag det.
Måste jag spärra in alla änglar gör jag det.
Måste jag sticka en kniv i hjärtat på Auktoriteten gör jag det.
Och ja, jag sätter Lyra på spel. Min egen dotter.
För alternativet, befälhavaren, är det som har hänt er dotter.
Jag skulle riskera allt och alla för att se till att det aldrig sker igen.
Så nu vill jag att ni alla frågar er vad ni är beredda att riskera.
En ängel är död och du tänker bara på hur det gynnar dig?
Vore det bättre om han dog förgäves?
Xaphania! Den stora förrädaren.
Beblandar du dig med människor nu?
Var tusen år i exil inte nog förnedrande för dig?
Ska du tala om förräderi?
Du som har tagit order om att döda en av våra egna?
Baruch är...
...var en Rikets fiende.
De få rebeller som finns kommer inte att slåss för er.
De är avhoppare. De skyr konflikt, de söker inte upp den.
De kommer att slåss för det de tror på.
Varför kom du egentligen hit?
Du kanske ville se om det var sant.
Vad Asriel har utsatt mig för.
Tro inte att dina rebeller ska följa en dödlig som torterar änglar.
Var är Auktoriteten?
Gömd bakom en Regent som bara bryr sig om sin egen storhet?
Det Himmelrike som vi kände till är redan borta, Alarbus.
Det här är vårt sista uppror.
- Vad hände? - Hon ljuger.
- Ändå dras du till henne. - Jag vet vad jag gör.
Titta.
Tiden är ute nu. Detta är absurt.
Baruch dog för en god sak, men det här...
- Det här är meningslöst. - Jag lovar att det fungerar.
Fem minuter till ankomst.
- Vad är det här? - Ett kommunikationsverktyg.
Vår agent vid Magisteriet har ett meddelande.
Vi har resonans, varsågod.
Lyra är med en kvinna vid namn Marisa Coulter.
Givetvis. Hur nära är de?
Vi landar strax på en avlägsen ö i Germanska havet. Fairisle.
Jag känner till den.
Jag tar intentionsfarkosten. Det går snabbast.
För barnen i säkerhet, bort från kvinnan.
- Stanna hos dem tills jag kommer. - Uppfattat.
- Åker ni själv? - Jag måste.
Ni hörde vad ängeln sa: "Æsahættr, gudadräparen."
I så fall, försök att inte dö.
Barnet undrar vad du gör.
Jag räknar mina steg. Vi ska följa dem tillbaka i en annan värld.
En annan värld?
Åh nej, nej, nej.
Intentionsfarkosten drivs av klarhet. Ditt sinne är grumlat.
Jag vet exakt vad och vem vi siktar på.
Så hårt du kan.
När jag har henne kommer jag tillbaka och stänger.
Ni måste hålla utkik.
- Förlåt, men jag måste ge mig av. - Balthamos?
Æsahættr var en sak, men det här är en mänsklig angelägenhet.
Ge dig inte av. Jag vet att det är svårt, men du måste lita på mig.
Jag kan inte. Förlåt.
Inte för det här.
Balthamos!
Jag kan följa med.
Tack. Men gå hem. Okej?
Håll dig utom fara.
Mrs Coulter?
Det är jag.
Ni kommer för sent, fader. Hon är borta.
En pojke hann hit först.
Han hade hundratals kilometer att färdas-
-och gränser mellan världar att korsa, men ändå...
...lyckades han komma före er.
Bravo.
Fast varför är jag förvånad?
MacPhail inbillar sig att han vet vad han gör, men han krånglar till det.
Velar, inte sant?
Det var pojken.
En förvånansvärt elak liten snorunge.
Jag kommer att ta Lyra nu, mrs Coulter.
Och jag reser helst inte tillbaka till Genève i mörkret.
Jag sa ju att hon inte är här.
Snälla...
Jag beklagar.
Hennes öde avgjordes långt innan jag kom hit.
Okej.
Hon är där inne.
Sätt er.
Vad hade ni för plan?
Att hålla henne medvetslös för evigt?
Fly från värld till värld och försöka undkomma alethiometern?
För alltid?
Ni är inte dum.
Tvärtom. Ni visste att vi skulle hitta henne till slut.
Och förgöra henne.
Det är hennes öde.
Ni gav henne det ödet.
Ni gav henne det ohyggliga straffet att existera.
Och nu, när hon hamnar i händerna på fader ordförande MacPhail...
...att dö.
Varför har ni förlängt hennes lidande så här?
Jag vet inte.
Förlåt.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Det är inte sant.
Svaret var enkelt, och ni visste det.
Hela tiden.
En sann kärlekshandling hade varit att låta henne dö.
Försvinna bort i en så djup sömn att ingen skulle kunna skada henne.
I sin mors famn.
Nu måste ni släppa taget om henne.
Att döda sitt eget barn kräver en styrka som jag inte besitter.
Jo, det gör ni.
Ni är mycket starkare än ni tror.
Ni kan väl göra det åt mig?
Ge mig åtminstone det.
Kom, så går vi.
Snälla.
Hoppsan.
Du kanske hade rätt om den där styrkan.
Du kom tillbaka! Jag visste väl det, Will.
Vad gör du?
- Vi går nu. - Då följer jag med.
Det är säkrare. Du behöver oss båda. Nej, nej!
Håll dig undan.
Du ska inte följa med.
Hon behöver mig, Will.
Snälla, ta henne inte ifrån mig.
- Snälla... - Håll dig undan.
Will? Tror du att du kan göra dig av med mig så enkelt?
- Låt oss vara. - Är det så du gör, Will?
Gjorde du dig av med din mamma lika enkelt?
Varför lämnade du henne?
Var är hon, Will?
Var är din mor?
Se på mig, Will.
Se på mig.
Vad har du gjort?
Du hade sönder kniven!
Försvinn.
Utan kniven har jag ingen nytta av dig. Ge dig av nu, Will.
Försvinn!
Flytta på dig, Lyra. Flytta på dig!
Flytta på dig.
Se inte på mig så där.
Låt mig gå.
Snälla, låt mig gå.
Det var bara ett litet stick. Hon kvicknar till på några timmar.
- Har du kniven, pojk? - Vem är du?
Jag är ombedd att ta dig till Asriel.
- Följ mig. - Nej.
- Vi ska inte till Asriel. - Det går bra. Kom.
Vi går nu.
Ducka!
- Är Iorek här? - Jag förklarar sen.
Få ut henne!
Hallå? Är du oskadd?
Vi måste härifrån, Will.
Kom nu.
- Följ med oss. - Nej, jag stannar. Gå ni.
Tack.
Kom, då.
Lyra?
Vi kom för sent.
Förbannat.
Text: Hanna Måhl Åsberg Iyuno