Lyra! Lyra, kan du høre mig?
- Roger! - Lyra!
Bare sig, hvor du er, så finder jeg dig.
De dødes land.
Hvad er der galt?
Ikke noget.
- Hvad vækkede dig så? - Jeg har sovet rigeligt.
- Var det endnu et mareridt? - Nej.
- Hvad så? - For meget at tænke på.
Roger har brug for os.
Jeg må til De dødes land og rette op på tingene.
Du mener "vi".
Uanset hvad der sker, vil vi være sammen.
Hjælp mig med at forstå, hvad der skete.
Pigen var omgivet af uventede kræfter.
- "Uventede kræfter"? - Mørke kræfter.
Vores soldater så drengen og pigen forsvinde.
Jeg tror, det vil kræve mere end soldater at udrydde hende.
Det barn må ikke leve.
Din fange er vågen.
Udmærket.
- Det er mærkeligt at se dig sådan. - Hej, Asriel.
Det her burde være mere behageligt.
Ikke så behageligt.
- Du behøver ikke binde mig, Asriel. - Du er min fange.
Du nyder det her, ikke? Stadig den samme mand.
Du kunne stå her ved siden af mig.
Jeg gav dig valget på bjergtoppen. Du afviste mig.
Nej, ikke den samme mand. Endnu mere smålig.
Jeg har vist ikke ændret mig. Jeg har gjort præcis, som jeg sagde.
Men dig? Du tog tilbage efter hende og fejlede.
Er hun her?
Går du stadig med den?
Nej, hun er ikke.
- Hør på mig. Hun er i fare. - Nej.
Øvrigheden vil dræbe vores datter.
De vil også dræbe os to.
Ved du, hvad de siger, hun er?
- Religiøst sludder. - Eva, Asriel.
Hvordan kunne du og jeg skabe endnu en Eva?
Heksene mener det samme.
Hun skulle være blevet på kollegiet og gjort som beordret.
Hun er slet ikke alle de problemer værd, som hun skaber.
Husk, hvem du taler til.
Jeg kender dig, Asriel. Du mener ikke nogen af de ord.
Du skal ikke fortælle mig, hvad jeg mener.
Du har ret. Jeg fejlede.
Og nu er du den eneste, der kan hjælpe hende.
Jeg har en hos hende.
- Hos Lyra? - Ja. En af vores bedste.
Hun kommer med hende, når tiden er inde.
Så hun er i sikkerhed? Lover du, at hun er i sikkerhed?
Du milde.
Den pige har fortryllet dig, har hun ikke?
- Hold øje med hende. - Javel.
- Er det værste aftaget? - Det føles sådan.
Det, hun gjorde mod dig, er utilgiveligt.
- Du virker anderledes. - Det gør du også.
- Du stirrer. - Det ved jeg.
Jeg troede ikke, jeg skulle se dig igen.
Tak, fordi du kom.
- Hvor længe har du stået der? - Jeg har ikke gemt mig.
- Hvorfor forfølger du os? - Jeg kommer fra lord Asriel.
Jeg er her efter dig, pigen og din kniv.
Du bestemmer ikke. Det gør vi.
Lyra og jeg skal tale sammen alene.
Hvordan kan jeg vide, at I ikke springer ind i en anden verden?
- Stoler du ikke på os? - Hvad tror du?
Fint.
Hvis jeg ikke har den, kan jeg ikke bruge den.
Er det en god idé? Hvad hvis hun stjæler kniven?
- Den er i stykker. - Hvad? Hvordan?
- Da jeg kom efter dig. - Var det på grund af min mor?
Hun fik mig til at tænke på min mor. Og så gik den i stykker.
Jeg lod vinduet stå åbent til din verden, men jeg tror, vi er fanget.
Det her kan måske hjælpe.
Det vender altid tilbage til mig.
Hvad er der sket med dig, Will?
Jeg vågnede, og du var væk, og hun var der.
Jeg skulle ikke have forladt dig.
Det er ikke det, jeg siger.
- Jeg vidste pludselig, hvor han var. - Din far? Fandt du ham?
Så var han væk. Skudt af en soldat. Jeg ved ikke hvorfor.
Det gør mig ondt, Will.
Siden han døde, har jeg ikke gjort noget af det, han bad mig om.
Er du virkelig nødt til at gå?
Beklager. Jeg er nødt til at fortsætte.
- Her. Hold dig væk fra vejen. - Hvad er det?
Et kompas, en lygte og noget andet nyttigt.
I har været meget venlige. Jeg skal nok være forsigtig.
Jeg har en idé. Jeg ved, hvem der kan reparere kniven.
Iorek forstår sig på metal. Han må kunne reparere den.
Vi kan kravle igennem vinduet, reparere kniven og så...
Jeg ved, du ikke vil det her -
- men min far sagde, at kniven er nødvendig i en krig.
Han sagde, jeg skulle give den til Asriel.
Nej.
Måske var det en fejl.
Det var det ikke. Rogers lig lå i et bur!
I et bur, som han havde lavet. Han dræbte ham.
Han fortalte mig, at mange verdeners skæbne hviler på mig.
At kun kniven kan dræbe Autoriteten.
Som knivbærer er det mit ansvar.
At arbejde sammen med en morder? Nej.
- Jeg har noget vigtigere. - Hvad er vigtigere end det?
Mens jeg sov, talte Roger til mig.
Han sagde, hvor han var og bad om hjælp. Vi bør tage derhen.
- Hvorhen? - Til De dødes land.
Du kan ikke genoplive folk, Lyra.
Du har en kniv, der skærer gennem verdener.
- Tror du, det er en verden? - Jeg har set den.
Du kan fortælle din far det, du ville sige.
- Det her er ikke et eventyr. - Så du vælger ham?
Jeg vælger min egen far, for han døde, før jeg kendte ham.
Jeg er bæreren, ikke dig.
Det var ikke sådan, det skulle være.
Jeg gjorde alt for at redde dig.
Han bad mig lade være, men jeg gjorde det alligevel.
Måske er det bedre, hvis vi ikke reparerer kniven.
Drengen virker bekymret.
Lyra presser ham til ting, han ikke vil.
Hun er sin mors datter.
- Du stoler ikke på hende. - Hun er også min.
Fortæl mig om kniven.
Jeg kræver, at de efterlader den hos mig.
Når du ved, hvor I er, så send os koordinaterne.
- Hold dem i kort snor. - Tog du hende med hertil?
Agent Salmakia, hold kontakten. Skulle jeg lade hende gå?
Du skulle have dræbt hende på stedet.
Hun er snedig.
Hun har gjort meget forkert. Men hun er lynende intelligent -
- og hun er vist på vores side. Vi kan bruge hende.
Du stoler på hende, og derfor har du taget hende til fange.
Jeg vil have en anden vurdering.
Jeg vil fremlægge det for Rådet. Hun skjuler noget.
Min søstre blev tortureret og dræbt af Coulter.
De er nok ikke de eneste. Dommen er allerede afsagt.
Det gør mig ondt, Ruta.
Men hun skal høres. Kan du gå med til det?
Hvor er du?
Tvivl ikke på dig selv.
Så gør jeg det uden dig.
Lyra.
Er det så svært at sige undskyld?
- Hvorfor skulle jeg det? - Han kom efter dig. Han fandt dig.
Han kæmpede for dig, og så bider du hovedet af ham.
Du har ikke altid ret, at du ved det.
Undskyld.
Så hurtigt ville du aldrig undskylde.
Fint. Så undskylder jeg ikke.
Jeg siger også undskyld. Jeg vil ikke skændes med dig.
Iorek er stadig tæt på vinduet til min verden.
Jeg tjekkede med alethiometeret.
Vi kan ordne kniven, og så kan du gøre, hvad du vil.
Jeg ombestemmer mig ikke.
Det sidste, min far bad mig om, var at give Asriel kniven.
Jeg er glad for, at du kom til mig først.
Jeg var nødt til det.
- Jeg kan ikke tage med dig. - Det er okay.
Pan og jeg finder selv vej til Roger.
Hvordan kommer du tilbage?
Stol ikke på ham.
Det gjorde jeg. Og det fortrød jeg.
Jeg har hørt nok. Du har løjet hele tiden.
- Kniven er i stykker. - Hold op med at angribe ham!
Giv mig én god grund.
Asriel har brug for ham. Det er ham, han vil have, ikke?
Din far havde ret angående dig. Du er ulidelig.
Fortæl ham, at vi er flygtet. Fortæl ham, at du mistede kniven.
Det var min mor, der ødelagde den, ikke Will.
Når han har mest brug for os, er vi der.
Er vi?
Du kan vel reparere den, ikke?
- Ikke med dig her. - Og hvis jeg nægter at gå?
Så lukker jeg det vindue, der er åbent, og så er vi fanget.
Vi kan ikke kontrolleres af nogen. Især ikke Asriel.
Så giver du mig intet valg.
Hvad du end gør, så gør det hurtigt. Krigen får brug for os alle.
I morgen tidlig finder vi Iorek.
Er det til mig?
Du tilkaldte mig, herre?
Sid ned.
Hvorfor er jeg her?
Vi skal lytte til dig og beslutte os.
- Beslutte hvad? - Hvem du er.
Så dette er en retssag.
Hvad sker der, hvis I finder mig skyldig?
Bliver jeg stenet? Tjære og fjer? Ligesom andre uregerlige kvinder?
Spil ikke offer, Marisa. Det klæder dig ikke.
Vi prøver at beslutte, om du har en plads i republikken.
Skal du sidde her i Rådet eller...
Være låst inde for evigt i den vinduesløse celle.
Hvad vil I vide?
- Hvilken nytte kan du gøre? - Hvad vil du gerne høre?
At jeg var den første kvinde i min verden -
- der sad til bords med gejstlige og lærde?
At mine eksperimenter med Støv svarer til Asriels?
Spørg ham. Se, om han vil modsige det, jeg har sagt.
Det er ikke mig, der har ordet.
Hvor interessant, for det ser sådan ud.
- Du er agent for Øvrigheden. - Eksagent.
I din tid hos Øvrigheden slog du ihjel.
Jeg dræbte hekse, ja.
Jeg myrdede. Jeg eksperimenterede med børn.
Jeg har opført mig grufuldt.
I kan ikke udmåle en hårdere dom end den, jeg har givet mig selv.
Men I stiller ikke det vigtige spørgsmål.
Som er?
Hvorfor skulle jeg hjælpe jer?
- Fordi vi har nøglerne til dit bur. - Nej.
Fordi I er de eneste, der kan hjælpe med at beskytte vores barn.
Jeg har været verdens værste mor.
Jeg tænkte ikke på hende i årevis.
Og hvis jeg gjorde, var det kun for at fortryde skammen ved fødslen.
- Ydmygelsen. - Latterligt.
Hvordan kan et barn født af kærlighed være en ydmygelse?
Et uægte barn og en myrdet ægtemand.
Det er noget af en byrde at bære på min ryg.
Og Øvrigheden begyndte at blive interesseret i Støv og børn og...
Jeg var bekymret for hende.
Når de vil kontrollere os, bruger de vores børn.
Jeg reddede hende fra Disciplinærkommissionen.
Jeg reddede hende, da hun lå under kniven.
Kommissionen var din afdeling. Skæringen var din opfindelse.
Du kritiserer andre så let uden at se det i dig selv.
Jeg udsatte hende ikke for fare.
- Jeg holdt hende i sikkerhed. - Og nu må du gøre mere.
Øvrigheden vil dræbe hende med pomp og pragt -
- ceremonier, bønner og klagesang, men de vil dræbe hende.
Jeg kunne ikke redde hende. Men det kan du.
Gør det.
Det er alt, hvad jeg beder om, og jeg vil gøre alt.
Hvorfor?
Fordi jeg elsker hende, Ruta.
Vi har vist hørt nok.
- Hvad hvis Iorek ikke er der? - Han går ikke gå uden mig.
- Jeg skulle være kommet alene. - Nej.
Vi behøver ikke gå ind.
Er du okay?
Ja.
Jeg ved, det ikke var ægte, men jeg vågnede et par gange -
- hvor hun holdt om mig.
Jeg er aldrig blevet holdt om før.
Kom.
Nu må voteringen være slut.
Hvis I tvivler på hende, skal I sige det nu.
Det gør jeg. Men hun er ikke den eneste, jeg tvivler på.
Hun ved, hvad hun er.
Men det er mindre tydeligt, hvad hun er for dig.
Hvis den kvinde fristede dig, ville du næppe gøre modstand.
Bliver hun, kommandør?
Hvis vi holder øje med hende.
Roke.
Hun bliver, så længe hun er nyttig.
- Ruta? - Jeg kan godt lide Lyra.
Hun er vigtig for heksene, så for hendes skyld er jeg enig.
Men hvis hun forråder os et sekund, så vil jeg dræbe hende.
- Den ære tilfalder dig. - Før hende ind.
Marisa.
Du kan blive. Du kan gå frit rundt i lejren.
Hvis du flygter, dør du.
- Hvor venligt. - Det er ikke venligt.
Mine kolleger mener, du vil være nyttig. Lad os håbe, de har ret.
Slip hendes daimon fri.
Agent Salmakia, en af Rokes spioner -
- siger, at Lyra rejser med en dreng, bæreren af en mægtig kniv.
- Er du stødt på ham? - En kniv?
Det var det, jeg sagde. Kan du fortælle mig om det?
Will. Det hedder han.
Jeg har mødt ham to gange nu.
Nej tak.
Han ser sig selv som lidt af en helt, men jeg finder ham ret uinteressant.
Og jeg hørte intet om en kniv.
Iorek!
- Jeg har savnet dig, Lyra. - Jeg har også savnet dig.
Du blev og ventede på at hjælpe.
- Du kan hjælpe. - Hvordan?
Wills kniv er knækket.
Den kan få mig til De dødes land, og du er den bedste smed i verden...
De dødes land er ikke et sted for de levende -
- og den kniv burde ikke eksistere.
Men det gør den. Og jeg skal bære den.
Du har måske gode intentioner, men kniven har også intentioner.
Kniven er min. Jeg forstår den.
Så ville du ikke bruge den til at hjælpe Lyra derhen.
Iorek!
Lyra, kniven gik i stykker, fordi Wills sind var splittet.
Han tvivlede på sig selv.
- Har du aldrig tvivlet på dig selv? - Bjørne tvivler ikke.
Du lyver. Da jeg mødte dig, var du fuld -
- fordi du ikke kunne klare tanken om fiasko.
Jeg forstod det ikke dengang, men det gør jeg nu.
Tvivl kommer, når man føler noget. Den er hverken bjørn eller menneske.
Kun de værste mennesker tvivler aldrig. Folk som min mor og far.
Folk som Will er som dig.
De gode tvivler, fordi de ikke ved, hvilken vej der er den rette.
Læs dit instrument, Lyra.
Spørg det, om du bør tage til De dødes land.
Det har aldrig været så forvirret. Det taler om balance.
Men det er sådan en skrøbelig balance -
- at den mindste tanke eller ønske kan få den til at tippe.
Så er det dit svar. Alethiometeret mener, det er uklogt.
Men så sagde det ja.
Stadig en Sølvtunge.
Fint, jeg reparerer din kniv -
- men jeg kan ikke lide dit formål.
Dr. Cooper.
Tak, fordi du ville se mig.
- Hvad ville du tale om? - Du har en tjeneste at udføre.
Jeg er fascineret især af energi -
- særligt det, Asriel formåede -
- med kilden til den enorme energiudledning på Svalbard.
Den opnåede han med inspiration fra din skæringsteknologi.
Hvis du kan forklare mig, hvad du gjorde ved børnene -
- vil det være værdsat.
Hvorfor ønsker du det?
Det, der skete på stationen, var en moralsk og religiøs katastrofe.
Du ofrede det, du ikke burde, til ingen verdens nytte.
Men du lærte af det. Brug den lærestreg fornuftigt.
En på holdet så, at der under skæringsprocessen -
- kom en frigivelse af energi.
Hvor meget energi?
Det var kættersk. Det var mest min kollegas arbejde.
Kan energien fra dette offer manipuleres til et nyt...
...våben?
Du har de bedste hjerner i Genève til rådighed.
Og selvfølgelig, hvis du er i tvivl -
- så vil du og dit hold ikke kunne forlade området -
- før din opgave er fuldført.
Asriels eksplosion brændte et hul i himlen.
Jeg synes ikke, vi skal bygge noget...
Dr. Cooper.
Jeg kæmper for et nyt paradis.
Her. På Jorden.
Det giver mig en styrke, jeg ikke vidste, jeg havde.
Det er min opgave.
Den blev givet til mig.
Du må gøre dig fortjent til Autoritetens tilgivelse.
Ellers flår jeg det, jeg har brug for, ud af dig.
Fat mod, dr. Cooper.
- Imponerende, ikke? - Intentionsaerostaten.
Ja.
Han har altid haft nemt ved at imponere dig.
Jeg tror ikke, han vil have, at du gransker den.
Han gav mig min frihed, Ruta.
Jeg prøver bare at forstå, hvad han har udrettet her.
Så ens daimon driver den, og ens intentioner kontrollerer den?
Laboratoriet, hvor disse opbevares...
...hvor finder jeg det?
Salmakia har kontaktet os igen. Kniven er i stykker.
I den tilstand er den totalt ubrugelig.
Hvordan?
Den gik i stykker, da Lyras mor ville tage den fra drengen.
- Få din agent til at vende tilbage. - Hun er på vej.
Og fru Coulter lyver allerede for dig.
Kommandør Roke er vred på dig.
Det lader til, at du så kniven, og at det var dig, der ødelagde den.
- Hvorfor sagde du det ikke? - Det fremmede ikke min sag.
Jeg troede på dig.
Jeg troede, at du måske endelig havde fundet ærlighed.
Ærlighed er ikke til at finde, Asriel.
Enten er man ærlig, eller også er man ikke. Og det er ingen af os.
Forstår du, at du skal tilbage i cellen?
- Du behøver ikke gøre noget. - Jeg vil ikke.
Men du skal forstå, at jeg gør det.
De tilbeder dig, ikke?
Ogunwe, heksen og insektet.
Vil de bøje sig, når du omsider sætter dig på tronen?
Jeg vil ikke have nogen trone.
Det er fascinerende. Du er så betaget af dig selv -
- at du nu legemliggør det, du foragter allermest.
Jeg har opgivet at lede efter Lyra.
Jeg henter min agent hjem.
Uden kniven har jeg ikke brug for hende.
- Det kan du ikke. - Jo. Det er for stor en kamp...
Hun er ikke min kamp. Hun kan ikke være Eva.
- Brug muligheden... - Jeg kæmper.
Jeg vil befri os fra de undertrykkende eventyr.
Men alle siger, at min datter er det oprindelige symbol på skyld?
- Jeg kan ikke tro på det. - Det handler ikke om din tro.
- De tror på det og handler på det. - Jeg sidder ikke på en trone.
Jeg sidder på jorden og skidtet og snavset.
Jeg har viet hele mit liv til en kamp, der skal vindes.
Jeg har ofret så meget.
Hvad har du viet dit liv til, Marisa?
Magt. Hvordan fik du den?
Ved at gøre dig selv til Øvrighedens agent.
Opfinderen af frygtelige maskiner, der kan flå børn i stykker.
Men så kommer der en beskidt, arrogant møgunge -
- med jord under neglene, som du kan elske.
Du klukker og trøster hende som en hønemor.
Hvorfor kan du ikke være den, jeg vil have?
Fjern dine hænder.
Marisa, jeg gør det her, fordi Autoritetens magt er en løgn.
Han skabte ikke noget. Hverken dig eller mig. Ingen af verdens verdener.
Han skabte institutioner -
- til at indgyde frygt og udøve kontrol.
Han regerer ikke engang i himlen længere.
Kongeriget regeres af en regent ved navn Metatron.
En engel. Bare endnu en person...
...der vil videreføre sin herres gode arbejde.
Derfor kæmper jeg.
Jeg tror ikke på dig.
Det er løgn.
Alle de afskyelige ting, du nogensinde har gjort i hans navn...
...var alt sammen løgn.
Kom med mig.
Jeg kan vise dig det.
Og så kan du se mig starte en krig.
Will, læg kniven i ilden.
Et splittet sind brød den.
Kun et stærkt et kan gøre den ny igen.
Det bliver lige så meget din opgave som min.
Hold den stille i hovedet.
Find vejen til at gøre kniven hel.
Fokuser på det vigtige.
Se, hvad du er blevet...
...uden mig.
Nej. Lad ham være.
Fokuser dine tanker.
Du er en kriger, Will.
Forstår du det?
Æsahættr valgte dig.
Blev din mor så let skaffet af vejen?
Prøv igen. Du må gå dybt ind i dig selv.
Find det, der betyder noget.
Træd tilbage, Lyra.
Will.
Kan du høre mig, Will?
Will.
Jeg har gjort, som du bad om.
Og nu må du beslutte, hvilken vej du vil tage.
Hvis du ikke finder en vej ud af De dødes land -
- mødes vi ikke igen.
Men hvis du gør -
- vil du altid være en velkommen gæst på Svalbard.
Og det samme gælder dig, Will.
I fortjener hinanden.
Farvel, Lyra Sølvtunge.
Jeg håber, vi mødes igen en dag.
Hvem er han?
Gå tilbage. Stil dig her.
En engel.
- Hvordan? - Han faldt ned fra himlen...
...og lige ned i favnen på mig.
- Kan han tale? - Han har besluttet at lade være.
Men jeg har ikke brug for ham mere.
Han er smuk.
Alle er smukke.
Hvordan føles det?
Anderledes.
Det gjorde noget ved dig, ikke?
Da kniven blev smedet, så jeg ting.
Hvad så du?
Jeg så...
Jeg så dig.
Jeg så dig og...
Balthamos.
- Var du ikke rejst? - Jeg skulle have gjort det bedre.
Men jeg har holdt øje med dig.
- Er han... - Han er en engel.
- Jeg hedder Lyra. - Det ved jeg.
Du var ved at miste den. For evigt.
Og er du nu klar til at gå til lord Asriel?
Han samler sine hære.
Nej.
Jeg beklager, Balthamos. Jeg må tage til De dødes land.
Der er nogen, der har brug for vores hjælp.
Lyras ven.
- Er det den rute, du må tage? - Ja.
Så følg stien.
Kom med os.
Engle kan ikke trænge ind i De dødes land.
Og min sti er en anden.
Men jeg er ikke langt væk.
- Kommer du med mig? - Ja.
Jeg er ikke kun min fars søn.
Min mor sagde, at hvis en ven har brug for hjælp, så hjælper man.
Tak.
Verdenerne sværmer af engleaktivitet.
Xaphanias oprørere samler sig i hobetal.
Som tidevandet skifter før stormen.
Du sagde, at du stolede fuldt og fast på Asriel.
Er det sandheden?
Det er en farlig antagelse -
- at Xaphanias følgere vil følge et menneske mod en af deres egne.
Tror du virkelig, at de vil vende sig mod os -
- fordi han holder en af Metatrons engle fanget?
- Det kommer an på så meget. - På hvad?
Hvad Asriel gør ved ham.
Du kender sikkert legenden om Æsahættr.
Kniven, der kan skære gennem verdener.
En kniv, der kan skære gennem alt.
Desværre er kniven gået i stykker.
Den blev smedet af et menneske -
- for omkring 300 år siden, ved hjælp af primitiv teknologi -
- mens folk fra den verden stadig rejste ved hjælp af hestevogne.
Ret ekstraordinært.
Min pointe er, at jeg måske aldrig havde brug for en kniv.
Denne kvinde har skabt et apparat, der kan skære sjælen i stykker.
Jeg bruger samme teknologi til at sprænge mig igennem verdener.
Sammen skærer vi dig i småstykker -
- og sender dig tilbage til din herre.
Marisa, vær venlig at lukke døren.
Jeg vil gerne i gang.
Kan du mærke det, Alarbus? Energien.
Sikke en kreativitet hernede i verden -
- og din slags vil udslette den.
Jeg gør det ikke frivilligt. Jeg gør det, fordi du tvang mig til det.
- Du er en synder! - Jeg skaber forandring.
Jeg er bebuderen af din arts udslettelse.
- Du får din dom. - Men ikke fra dig.
I stedet skal du give min besked til Metatron.
Min besked til Metatron er:
Jeg er her!
Marisa?
Marisa! Marisa!
Gør klar til at skyde.
Hold inde!
Roke! Kom ind i fartøjet.
- Tag med hende. - Forstået.
Farvel, Asriel.
Sænk våbnene.
- Hvad er du ude på? - Hun vil lege mor, så lad hende.
Jeg håber, de er klar til hende.
Soldater, vend om!
Fremad march.
- Hvad leder jeg helt præcist efter? - Det er endeløst.
Og fladt. Og man kan mærke døden i det.
Sig, at det er det rigtige at gøre.
Det håber jeg, det er.
Det må være godt nok.
Er du okay?
Det føles ikke, som om den burde gå igennem.
Det er den sidste verden, jeg kan finde. Der er intet efter den.
Er det her?
Det er her. Du fandt den.
- Hvordan kan du være sikker? - Jeg så den i min drøm.
Det må være denne vej.
Vent. Det føles ikke sikkert.
Lyra, vent!
Tekster: Maja Axholt Iyuno