Co jste zač?
Andělé.
Musíš hrát úlohu hada.
Připravuješ se na to
po celý svůj život.
Zachraň tu dívku... i chlapce.
Pospěš si.
Co to dělám?
Jdu za mluvícím slonem.
Co?
Vážně?
To jsi ty.
Atal.
Mary.
Musí být důvod, proč tady jsem, nemyslíš, Atal?
Hrát úlohu hada?
Tobolka.
Ty jsou z těch stromů. Jsou velice...
olejnaté.
Olej.
Tobolka, olej.
Stromy hynou. Srafu ubývá.
Stromy. Sraf.
Práce.
Spadnout.
Asi to padá z těch velkých stromů...
Srafu je každým dnem méně.
Slyšela jsem, jak se s ostatními bavíte o srafu.
Co je to sraf?
Bez srafu...
jen spíme.
Chunil. Spánek.
A já? Já taky spím?
Ne, Mary, potřebujeme to živé.
Poslední dobou tu vídám hodně uschlých tobolek.
Copak nepotřebujete olej, který vytvářejí?
Olej je podstatou našeho myšlení a cítění.
Dodává nám sraf.
Jak se to můžu...
Naučit...
Naučit se vám pomoct?
To by ses musela naučit vidět sraf.
Mary, právě proto jsi sem přišla.
Podle románu Philipa Pullmana
JEHO TEMNÉ ESENCE III. 5. díl
Jaký je to pocit, být od něj tak daleko?
Od Pantíka.
Jako kdyby mi srdce svírala železná ruka
a snažila se mi ho vyrvat ze žeber.
Cítíš to i psychicky, viď?
Jako kdyby někdo vytáhl na povrch tvoje tajemství.
Jo.
Vždycky jsi mi říkala, že musím mít daemona,
a já ti nikdy nevěřil.
Teď mi připadá, že ji znám celý svůj život.
Možná je teď s Pantíkem.
My se ke svým daemonům vrátíme.
Já to vím.
Máme nůž.
A máme jeden druhého.
A z nějakého důvodu ti věřím.
- Kolik ještě? - Kolik bude třeba.
Tady se čas chová, jak chce.
- Ale nebojte se. - Já se nebojím.
Už jsem na lodi převážel bojovníky a nájemné vrahy
a všichni mi říkali totéž.
Žádný se nevrátil.
Omlouvám se, dámy a pánové.
Přeji hodně štěstí.
Vy nás tady necháte?
Dál už bohužel nesmím.
Děkuju.
Počkejte.
Jestli můj daemon pořád čeká v přístavu, můžete mu vyřídit vzkaz?
Můžu tě ujistit, že nečeká.
Jak máme poznat, kam...
Teď už není cesty zpátky.
Není cesty zpátky.
Řekla jsem, že se toho vašeho shnilého jídla nedotknu.
A jestli mě budete nutit, ukousnu vám prsty.
O tom ani na vteřinu nepochybuji.
Myslela jsem, že už budete dávno Asrielovi vyprávět o mém ponížení.
Vaše ponížení by si Asriel jistě užíval,
ale nevěřím, že vás chce vidět mrtvou.
Ani já ne.
Doktorka Cooperová dokončuje bombu.
Mám dost jedu na to, aby skolil hlídače před celou,
ale víc ne.
Jak působí? Doktorka Cooperová.
Vyděšeně.
Jako kdyby jednala proti své vůli.
- Zůstaneme tady. - Bomba je hotová.
A v ní jsou ukryté Lyřiny vlasy.
Chystají se vás odtrhnout od vašeho daemona.
Dobře.
Není to z kamene.
Je to z lidských věcí.
Lyro.
Mrtví.
Vy žijete?
Ano. Jsme na návštěvě.
Sem byste chodit neměli. Vraťte se, dokud máte možnost.
Proč jste se schovávali?
Nemají rádi, když si spolu povídáme.
A kdo?
Poslouchají.
Potřebuju pomoct. Někoho hledám.
Rogera Parslowa.
Musím tě varovat. Možná tě nebude chtít vidět.
Přicházíte ze světa s daemony?
Jo.
Ten můj se jmenuje Pant.
Můj se jmenoval Sandík.
Čekal, že se z něj stane pták.
Ale já doufala, že ne, protože se mi líbil chlupaťoučký.
Můj Castor se mi před spaním vždycky schoulil do dlaně.
Můj se jmenoval Matapan.
Můžete nám prosím pomoct?
Možná.
Buďte opatrní.
Budou poutat pozornost.
Dotýkat se cizího daemona je zakázané, nebo ne?
Jak se opovažujete vstoupit bez ohlášení?
To vám mám připomínat, komu se zodpovídáte?
Zodpovídám se Nejvyššímu.
Zmizte mi z očí a už o mně nikdy nepochybujte.
Asi už jsou tady dlouho.
Každý, kdo sem přijde, skončí takhle?
Ty taky někoho hledáš?
Jenom se ptám.
Když jsem sem přišla, taky jsem někoho hledala.
Svou sestru.
- A nenašla jsi ji? - Vzdala jsem to dost rychle.
Nechala jsi svou sestru samotnou.
Musím se vrátit.
- Počkej! Ne, my tě potřebujeme. - Nezlobte se.
- Lyro. - Lyro.
Haló?
- Lyro. - Lyro.
Wille?
- Lyro. - Lyro.
Pante.
Pante! Tady nemáš co dělat.
Ale ty jsi to chtěla.
Jak ses sem...
Lyro!
Promiňte. Promiňte.
- Kam jsi zmizel? - Nechala jsi mě v přístavu umřít.
To neříkej.
Přece víš, proč jsem to udělala.
Vždycky jsem v hloubi duše věděl, jak jsi sobecká.
Opravdu věříš, že jsi tu kvůli Rogerovi?
Toho už jsi zabila.
Jsi tu jen kvůli sobě.
Aby ses zbavila viny.
A zahrála si na hrdinku.
To není skutečné. Ty nejsi skutečný.
Wille!
Lyro!
Ať ti říkali cokoliv, není to pravda.
Jsi dobrý člověk.
Tohle je příšerné místo.
To nemůže být ono, že ne?
Musí to být ještě někde jinde.
Sem přece jednou nepůjdeme... navždy.
Rogere.
Rogere?
Rogere!
Rogere?
Rogere.
To jsem já.
Já vím.
Zatracený Rogere Parslowe.
Jsem tvoje nejlepší kamarádka.
Tys přišla.
Potřeboval jsi mě.
Změnil jsem se...
a moc.
I ty ses změnila.
Chyběl jsi mi.
Moc mě to všechno mrzí.
Měla jsem tě nechat odejít s Romuny a ostatními dětmi.
Neměla jsem tě brát za Asrielem.
Kdybych tě nechala jít, nebyl bys teď tady. Byl bys...
To nebyla tvoje vina.
Chtěl jsem jít s tebou.
Kéž by to dopadlo jinak.
Já jsem Will.
Rogere, tady zůstat nemůžeš.
Podívej.
Já tě odsud odvedu, doopravdy.
To nejde.
Ale jde. Musí.
To, co tady musíte všichni snášet, to není správné.
Podívej...
když jsi nepřišla,
ztratil jsem veškerou naději.
Navždy.
Promiň.
Prosím. Zase můžeme být spolu.
- Ty a já... - Přestaň!
Myslíš si, že se chci vrátit do skutečného světa?
Takhle?
- Lyro. - Teď mi nemůžeš nic říct.
Pořád mu můžeme pomoct.
Ale má pravdu. Nevíme, co s ním bude, když odejdeme.
Je to strašná představa.
Říkala jsi, že je to tu příšerný.
Že by tu nikoho neměli držet. Že je to jako vězení.
- Ještě horší než vězení. - A ty to s nimi chceš vzdát?
Nepřestávej poslouchat instinkt.
Musíme to zkusit. Slíbila jsi to Pantovi.
Vyřízni okno.
- A kam? - Kamkoliv.
Musíme odsud pryč.
Klidně Rogera potáhnu, když budu muset.
Dobře.
Co je?
- Co se děje? - Nefunguje to.
Cítím jenom kámen.
Co je to za nositele, že neumí pracovat s vlastním nožem?
Takový, kterému velí ignorantské dítě.
Co je to za syna,
že opustí svou vlastní matku?
Pošleme na ni noční můry.
Budeme na ni řvát ve spaní.
Zničil jsi životy všech,
na kom ti kdy záleželo.
Jsi tu jen kvůli sobě.
Aby ses cítila výjimečně.
Kéž by tě Will nikdy nepoznal.
Poslouchej, co ti říkám.
- Poslouchej mě. - Poslouchej mě.
Poslouchej.
Ne!
Hej. Už jsou pryč.
Jak?
Prostě jsem tomu najednou uvěřila.
Myslela jsem na nás a...
na všechno, co jsme zažili.
Nepustila jsem je do svojí hlavy.
Nůž tady nefunguje, protože jsme moc hluboko.
Musíme jít někam výš.
Vaše vznešenosti.
Prosím.
Napadlo mě, jak prokázat svou kajícnost.
Díky jeho milosti a vaší genialitě
Evu zastavíme.
Ale co ten had?
Otec Pavel vydedukoval, že je teď v jiném světě.
Kdo ví, jaké zkaženosti je schopná?
Co kdybych ji vypátral?
Dovolte mi to. Prosím vás.
Přidělím vám tento úkol jako pokání.
Otče předsedo, bude to má životní pocta.
Odvděčím se vám za vaši víru.
Teď.
Dg... ni.
Potřebuju čočky.
Mám to.
Je to Prach. Sraf je Prach.
Konečně to chápeš.
Rozhlédni se ze stromu.
Odchází.
Atal, už tomu rozumím.
Omlouvám se, už tomu rozumím.
Snažila ses mi říct...
že stromy hynou.
A my také.
Co si pamatuješ z Jordánské koleje?
Pamatuješ si na ni, ne?
Jordánská kolej je pryč.
To ne.
Dobře ji vidím.
Každé zákoutí, každou škvíru, každou tajnou chodbu.
Známe to tam jako svoje boty.
Vzpomínáš, jak jsme se vkradli do vinného sklípku?
Byli jsme od prachu a pavučin.
Ani nevím, jak jsme se tam dostali.
Lyro, tak počkej!
Vzali jsme klíč vrátnému.
Vzali.
Našli jsme starou láhev tokajského.
Páchla strašně.
A taky tak chutnala.
Hodiny jsme se nemohli přestat smát.
Kdybychom měli rodiče, jen tak by nám to neprošlo.
Ne.
A na té střeše.
Na střeše.
Byli jsme tak vysoko.
Vzpomínáš si na toho havrana se zlomenou nožičkou?
Jo. Pomohli jsme mu zpátky k životu.
Lyro.
Chtějí poslouchat.
Co asi řekne?
Jmenuju se Lyra.
Přišla jsem za svým kamarádem.
Zemřel nespravedlivou smrtí a myslela jsem, že tu nemá co dělat.
Ale neuvědomila jsem si, že tu nemá co dělat nikdo z vás.
Tohle není posmrtný život. Je to zajatecký tábor.
Ahoj, já jsem Will.
Můj nůž umí procházet mezi světy.
Když půjdete s námi,
myslím, že vás odsud můžeme dostat.
Nic vám neslibuju, ale zkusím to.
Vím, že se bojíte, ale můžeme odsud pryč.
Co s námi bude, když odejdeme?
- To nevím. - Ty nevíš?
Jestli ještě někdy uvidím, nebo neuvidím svého syna?
To nemůžeme vědět, dokud se to nestane.
Nebudu vám lhát ani nic předstírat.
Ale tady máte jen myšlenky.
Tam venku jsou skutečné věci.
Myslíš, že nás ti netvorové nechají odejít?
Když jsme ještě žili,
říkali nám, že po smrti půjdeme do nebe.
Proto tolik z nás obětovalo své životy
a strávilo léta v modlitbách a tichu.
Zatímco všechna životní radost probíhala kolem nás.
Mně je jedno, co s námi bude, až odejdeme.
Všechno je lepší než tohle.
Támhle je!
Ta dívka.
Lyra.
Lyro.
Co jsi to předtím povídala?
Co to bylo za historky?
Vyprávěly o světě tam venku.
Vzpomínáš si na svůj život?
Všechno časem zanikne.
Budeš nám je vyprávět? Abychom si vzpomněli i my?
Skutečné věci?
Dobře. Kdysi jsme s Rogerem bydleli na Jordánské koleji.
Byl to nádherný soubor budov s velmi vysokými věžemi.
Zdálo se, jako by sahaly až do nebes.
Měli jsme tam skvělé schovávačky. Závodili jsme spolu.
Přes kuchyň, dolů po schodech a zpátky na střechu.
- Já jsem pokaždé vyhrála. - Nevyhrála.
Vždycky jsi podváděla.
Co dál?
A poznala jsem Willa.
Uvařil mi omeletu a já nevěděla, co to je.
Tak jsem mu ji chtěla uvařit na oplátku.
To byla legrace. Nechala tam skořápky.
- A Iorek. - Medvědí kyrysník.
Má drápy dlouhé jako vaše dlaň. Je úžasný.
Když jsem ho poznala, zrovna přišel o zbroj.
Ale díky alethiometru se mu ji podařilo získat zpět.
Šli jsme do paláce medvědích kyrysníků...
Skutečně to mezi námi skončí takhle?
Co si myslíte, že se pak stane?
Opravdu věříte, že se všechno zlepší?
Doktorko Cooperová, tohle nejsou přání Nejvyššího. Vy to víte.
Jsou to přání slabého a nebezpečného muže.
A jestliže je připraven zabít mě, pomyslete na to, co udělá vám.
Když jsme spolu tuhle technologii vymýšlely,
věřila jste, že děláte správnou věc.
Všichni jsme tomu věřili.
Ale zmýlili jsme se.
Tohle musí přestat.
Nemůžu ani uvěřit, že tento den nastal, doktorko Cooperová.
Vy této technologii nerozumíte, Hughu.
Vyhodíte celé Magisterium do povětří. I se všemi uvnitř.
Přesně naopak.
Náš koncept je elegantně prostý.
Oddělení člověka a daemona...
Nevysvětlujte mi mou vlastní technologii.
Od vašeho původního návrhu se poněkud liší.
Bombu jsme vybavili naváděcím mechanismem.
S pomocí pramínku vlasů vaši dceru najdeme
a na místě zneškodníme.
Vše během chvilky.
Ten přístroj má božskou přesnost a sílu.
Znamenitý příklad tvorby Nejvyššího.
Jeho rozkazem vznikla taková krása...
Pomátl jste se.
Jste zvrhlý.
Radím vám, abyste se nebránila.
Běžte dobrovolně, a tím se vykoupíte.
To si skutečně myslíte?
Že to všechno nařídil On?
Nejvyšší vám ještě neodpustil, Mariso.
Stále máte čas litovat.
Dám vám vaše poslední požehnání.
Dejte...
ty pracky pryč.
Na to už jsou příliš od krve.
Zahajte proces.
Díky Iorkovi jsem poznala dalšího kamaráda, Leeho, vzduchoplavce.
Vzpomínám si, když jsem poprvé vzlétla v jeho balónu.
Letěli jsme tak vysoko, že mě vítr tlačil do tváře.
A při pohledu dolů se vám zamotala hlava.
Ale s panem Scoresbym jste se cítili v bezpečí.
Byl to první dospělý, kterému jsem kdy věřila.
Tvoje historky v nás znovu probudily život.
Už si vzpomínám, jaké to bylo, když jsem měla teplé tělo...
a smysly.
Půjdu s vámi.
- My... my půjdeme s vámi. - Asi ano.
Prosím. Udělej ze mě ducha.
Jak se jmenuješ?
Musíš mít jméno.
Žádné jméno.
Pojďme... a myslete na své historky.
Když se budeme držet toho, co je skutečné, neublíží nám.
Promiňte, dovolte, procházím.
Lyro?
Lyro!
Ty žiješ.
Holka, tys mě napálila.
Lee...
vy...
Jo, ale není to tak špatný, jak to vypadá.
Jak se to stalo?
Jeden nadšený voják měl štěstí.
Skončilo to, dřív než to začalo. Přísahám.
To nevadí. Už jsme zase spolu.
Jen na chvíli.
Ty sem nepatříš.
A šušká se,
že nějaký bláznivý dítě má plán, jak nás odsud dostat.
Tohle je můj kamarád Will. Tohle je Lee.
- Lítá v balónu. - Rád tě vidím, mladej.
Will nás odsud dostane.
S tímhle, jak doufám.
Tys našla nositele nože?
Byla jsi rychlejší než šaman.
Lyro Stříbroústá, a to jsem si myslel,
že už mě nemáš čím překvapit.
Potřebujeme se dostat někam výš, abych se mohl proříznout ven.
Běžte napřed.
Vzadu se někdo loudá. Popoženu je a dohoním vás.
Tak přátelé, běžte za dámou! Běžte za tím klukem s nožem.
Chcete se odsud dostat? Chcete znovu vidět nebe?
Jdeme. Pojďte tudy. Pojďte za klukem s nožem!
Jdeme!
Na kolena před Nejvyšším, Alarbe.
Nesu zprávy, regente.
Jaké zprávy by mě podle tebe mohly zajímat?
Zajali mě...
lidé.
Jeden smrtelník, lord Asriel, založil republiku.
Využívá technologie,
aby vás vyzval.
Pokračuj.
Umí manipulovat s Prachem.
A Asriel mluvil o novém nositeli nože.
Ten nůž pro mě nemá význam.
Tím nositelem je chlapec.
Na rozdíl od svých předchůdců nepodlehl moci nože.
Potom...
je možná čas, abych smrtelníkům vyslal varování.
Klidně na mě prskejte své výmluvy pro zabíjení dětí.
Ale nic to nezmění.
Uctíváte lež.
Kéž by s námi bývala zůstala
a věnovala svůj život Nejvyššímu, jak kdysi zamýšlela.
To by nyní směřovala do království.
Vy a vám podobní nikdy nepoznáte svobodu.
Za závojem slz a zkaženosti...
Magisterium je pouze institucí, která se bojí toho, čemu nerozumí.
...skvrna po tom dítěti.
A obrací se samo proti sobě.
Zúroč svůj sladký hněv.
Zahaj svou odplatu.
Já se na tom...
nebudu podílet.
Vy mi chcete odporovat, doktorko Cooperová?
Já jí neublížím.
Ne!
Lyro.
Ó, Nejvyšší, spasiteli tohoto světa.
Rozsviť nad námi své věčné světlo.
Proč to nefunguje?
Klíč, ten klíč!
Myslíte si, že vás Prach promění v bohy?
Uvidíme, jak si poradíte bez něj.
Inspirováno knižním překladem Dominiky Křesťanové
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022