- Hvad er I? - Engle.
Du skal spille slangen.
Du har forberedt dig på det her, så længe du har levet.
Red pigen og drengen.
Skynd dig.
Hvad laver jeg?
Følger efter en talende elefant.
Hvad?
Seriøst?
Det er dig.
Atal.
Mary.
Der må være en grund til, at jeg er her, ikke, Atal?
"SPIL SLANGEN"?
Frøkapsel.
De kommer fra træerne. De er meget olierede.
Olie.
Træerne dør. Sraf forsvinder.
Træer. Sraf.
At gøre. At lave.
At falde.
Den kommer fra de store træer...
Sraf bliver mindre og mindre.
Jeg har hørt dig og de andre tale om Sraf.
Hvad er Sraf?
Uden Sraf sover vi.
Chunil. Sove.
Mig? Sover jeg også?
Nej, Mary, vi skal bruge det for at leve.
Jeg har set flere døde frøkapsler.
Har I ikke brug for den olie, de producerer?
Olien er centrum for vores tanker og følelser.
Den giver os Sraf.
Hvordan kan jeg...
Lære?
...lære at hjælpe jer?
For at hjælpe må du lære at se Sraf.
Det er derfor, du er her, Mary.
Hvordan føles det at være så langt væk fra ham? Fra Pan.
Det er, som om en jernhånd holder om mit hjerte -
- og trækker det ud mellem mine ribben.
Det er også psykisk, ikke?
Som om en privat, hemmelig ting er blevet trukket frem i lyset.
Ja.
Du siger, at jeg må have en daimon, men jeg troede ikke på dig.
Nu føles det, som om jeg har kendt hende hele livet.
Måske er hun sammen med Pan.
Vi kommer tilbage til vores daimoner. Det er jeg sikker på.
Vi har kniven. Og vi har hinanden.
Og af en eller anden grund stoler jeg på dig.
- Hvor meget længere? - Så længe, som det kræver.
Tiden gør, som den vil hernede.
- Vær ikke bange. - Jeg er ikke bange.
Jeg har haft krigere, snigmordere og generaler på den her båd -
- og alle siger det samme.
Ingen er kommet tilbage.
Beklager, den dame og herre. Held og lykke.
- Efterlader du os bare her? - Jeg kan desværre ikke gå længere.
Tak.
Vent. Hvis min daimon stadig er der, kan du så give ham en besked?
Det ved jeg allerede. Det er han ikke.
Hvordan ved vi, hvor...
Nu er der vel ingen vej tilbage.
Ingen vej tilbage.
Jeg spiser ikke jeres rådne mad -
- og hvis I tvinger mig, bider jeg jeres fingre af.
Det tvivler jeg ikke på.
Jeg troede, du var taget tilbage til Asriel med nyheden om min ydmygelse.
Hvor meget han end ville nyde det -
- så ønsker Asriel dig ikke død. Det gør jeg heller ikke.
Dr. Cooper gør bomben klar.
Jeg har nok gift til at ordne vagterne, men ikke mere end det.
- Hvordan virker hun? Dr. Cooper? - Bange.
Hun handler mod sin vilje.
- Vi bliver her. - Bomben er klar.
Lyras hår sidder inde i den.
De vil skære din daimon væk.
Godt.
Den er ikke lavet af sten.
Den er lavet af menneskers ejendele.
Lyra.
De døde.
- Er I i live? - Ja. Vi er gæster.
I burde ikke være kommet.
- Tag tilbage, mens I kan. - Hvorfor gemte I jer?
De kan ikke lide, at vi taler med hinanden.
Hvem kan ikke det?
De lytter.
Jeg har brug for jeres hjælp. Jeg leder efter nogen. Roger Parslow.
Jeg må advare dig. Måske ønsker han ikke at se dig.
Kommer du fra en verden med daimoner?
Ja.
Min daimon hedder Pan.
Min hed Sandling.
Han troede, han skulle være en fugl -
- men jeg håbede, han ikke ville, for jeg kan lide ham pelset.
Mit Castor lagde sig i min hånd og faldt i søvn.
Min hed Mattepan.
Vil I ikke nok hjælpe os?
Måske.
Vær forsigtig. De vil tiltrække opmærksomhed.
Det er forbudt at røre andres daimoner, ikke?
Hvor vover du at gå ind uanmeldt?
Skal jeg minde dig om, hvem du skal adlyde?
Jeg adlyder Autoriteten.
Forsvind fra mit åsyn, og udspørg mig aldrig igen.
De må have været her i lang tid.
Ender alle, der kommer hertil, sådan her?
Leder du også efter nogen?
Jeg spørger bare.
Da jeg kom hertil, ledte jeg efter nogen. Min søster.
- Fandt du hende aldrig? - Jeg gav hurtigt op.
Du efterlod din søster helt alene.
- Jeg må tilbage. - Vent! Nej, vi har brug for dig.
Undskyld.
Lyra!
Hallo?
- Lyra! - Lyra!
Will?
Lyra!
Pan! Pan!
Du burde ikke være her.
Det var jo det, du ville.
Hvordan er du ...?
Lyra.
Undskyld mig. Undskyld mig!
- Hvor blev du af? - Du efterlod mig på molen.
Sig ikke det. Du ved, hvorfor jeg måtte gøre det.
Jeg har altid vidst inderst inde, hvor egoistisk du er.
Tror du, du er her på grund af Roger? Du har allerede dræbt ham.
Du kom her på grund af dig.
For at lette din egen skyld. For at spille helt.
Det er ikke virkeligt. Du er ikke virkelig. Will!
Will!
Lyra!
Hvad det end sagde, så var det ikke sandt. Du er et godt menneske.
Det her sted er forfærdeligt.
Det kan ikke være her, vel?
Der må da være et andet sted.
Det kan ikke være der, vi alle sammen skal hen.
Roger.
Roger!
Roger?
Roger.
Det er mig.
Det ved jeg.
Roger Parslow, for fanden.
Det er din bedste ven.
- Du kom. - Du havde brug for mig.
Jeg har forandret mig meget.
Det har du også.
Jeg har savnet dig.
Jeg er så ked af det hele.
Jeg skulle have ladet dig tage med jypsierne og børnene.
Jeg skulle ikke have taget dig med. Så ville du ikke være her.
Det var ikke din skyld. Jeg ville selv med.
Jeg ville ønske, det var anderledes.
Jeg hedder Will.
Du kan ikke blive her, Roger.
Hør. Jeg får jer alle sammen væk herfra.
Det er ikke muligt.
Jo, det er. Det må det være.
Det, de udsætter jer for her, er ikke i orden.
Hør.
Da du ikke kom...
...mistede jeg alt håb. For evigt.
Beklager.
Jeg beder dig. Vi kan være sammen igen.
Stop! Tror du, jeg vil tilbage til den virkelige verden? Sådan her?
- Lyra. - Du kan ikke sige noget.
Vi kan stadig hjælpe ham.
Han har ret. Vi ved ikke, hvad der sker med ham, hvis vi rejser.
Det er en frygtelig idé.
Det her sted er forfærdeligt, ikke? Ingen bør være her, vel?
Det er som et fængsel.
- Det er værre end et fængsel. - Vil du bare opgive ham?
Lyt til dine instinkter. Vi må prøve. Du har lovet Pan det.
Lav et vindue.
- Hvorhen? - Hvor som helst.
Vi må væk herfra. Jeg hiver Roger igennem om nødvendigt.
Okay.
Hvad?
- Hvad er der galt? - Det virker ikke.
Jeg kan kun mærke sten.
Hvilken knivbærer kan ikke bruge sin egen kniv?
Ført af et uvidende barn.
Hvilken slags søn efterlader sin egen mor?
Vi sender hende mareridt.
Vi skriger ad hende, mens hun sover.
Du har ødelagt livet for alle, du holder af.
Du er kommet her for din egen skyld. For at føle dig som noget særligt.
Gid Will aldrig havde mødt dig.
Hør, hvad jeg siger.
Hør på mig. Hør på mig. Hør.
Hør!
Nej!
De er væk.
Hvordan?
Jeg troede bare på, at jeg kunne.
Jeg tænkte på os og alt det, vi har været igennem.
Jeg lod dem ikke påvirke mig.
Kniven virker ikke her, fordi vi er for langt nede.
Vi må højere op.
Deres Nåde. Jeg beder Dem.
Jeg har fundet på noget, der kan vise min anger.
Ved Hans nåde og Deres genialitet vil Eva blive slået ihjel.
Men hvad med slangen?
Fra Pavel har regnet ud, at hun er i en anden verden.
Hvem ved, hvilken ondskab hun er i stand til?
Hvad nu, hvis jeg opsporer hende?
Lad mig gøre det, jeg beder Dem.
Jeg vil give dig denne opgave som bod.
Fader præsident, det vil være mit livs ære.
Jeg vil gengælde din tiltro.
Jeg skal bruge en linse.
Jeg har den!
Det er Støv. Sraf er Støv.
Endelig kan du se det.
Se det oppe fra træet.
Det forsvinder.
Atal, nu forstår jeg!
Undskyld, nu forstår jeg.
Du prøvede at fortælle mig...
...at træerne dør.
Og det gør vi også.
Hvad kan du huske om Jordan?
Du kan godt huske det, ikke?
Jordan er væk.
Det kan ikke passe. Jeg ser det tydeligt for mig.
Hver en krog, hver en sprække, hver en løngang.
Vi kender stedet ud og ind.
Kan du huske, da vi sneg os ned i kælderen?
Vi blev dækket af spindelvæv og støv.
Jeg aner ikke, hvordan vi kom derind.
Vent, Lyra!
Vi havde opsynsmandens nøgle.
Ja, det havde vi.
Vi fandt den gamle flaske Tokay.
Den stank.
Den smagte også fælt.
Vi kunne ikke holde op med at grine.
Det var ikke gået, hvis vi havde forældre, vel?
Nej.
Og taget.
Taget.
Vi var så højt oppe.
Kan du huske rågen med det brækkede ben?
Ja. Vi plejede den, så den blev rask.
Lyra. De vil gerne lytte til dig.
Hvad mon hun vil sige?
Jeg hedder Lyra. Jeg kom hertil efter min ven.
Hans død var uretfærdig, så han bør ikke være her.
Men ingen af jer burde være her.
Det er ikke et liv efter døden. Det er en fangelejr.
Hej, jeg hedder Will.
Jeg har en kniv, der kan skære gennem verdener.
Hvis I følger efter os, håber jeg, at jeg kan få jer væk herfra.
Jeg kan ikke love noget, men jeg vil prøve.
Jeg ved, I er bange, men vi kan komme væk herfra.
Hvad sker der, hvis vi rejser?
- Det ved jeg ikke. - Ved du det ikke?
Om jeg vil se min søn igen eller ej?
Det ved vi ikke, før det sker. Jeg vil ikke lyve eller lade som om.
Men herinde er det kun tanker.
Derude betyder de virkelige ting noget.
Tror du, de væsener bare vil lade os gå?
Da vi var i live, fortalte man os, at vi ville komme i himlen.
Derfor brugte så mange af os vores liv på at bede -
- mens al glæden ved livet gik til spilde omkring os.
Jeg er ligeglad med, hvad der sker med os, når vi rejser.
Alt er bedre end det her.
Der er hun. Pigen.
Lyra!
Hvad var det, du sagde før?
Hvad var de historier?
De handlede om verden udenfor.
Kan du huske dit liv før?
Alt falmer med tiden.
Vil du fortælle os nogle historier? Så vi også kan huske?
Rigtige ting?
Okay. Jeg boede på Jordan-kollegiet med Roger.
Der var smukke bygninger og høje tårne -
- som så ud, som om de kunne nå op i himlen.
Der var fantastiske gemmesteder. Vi løb om kap.
Gennem køkkenet, ned ad trappen og tilbage på taget.
- Jeg vandt hver gang. - Nej. Hun snød hver gang.
Hvad ellers?
Jeg mødte Will. Han lavede omelet, og jeg vidste ikke, hvad det var.
Så jeg ville lave en til ham.
Det var sjovt, for hun lod skallerne sidde i.
- Og Iorek. - Panserbjørnen.
Hans kløer er på størrelse med din hånd. Pragtfuld.
Han havde mistet sit panser.
Takket være alethiometeret fik han det tilbage.
Vi tog hen til paladset...
Skal det virkelig ende sådan mellem dig og mig?
Hvad tror du, der vil ske efter det her?
Tror du virkelig, at tingene bliver bedre?
Dr. Cooper, det her er ikke Autoritetens ønske. Det ved du.
Det er en svag og farlig mands ønsker.
Hvis han vil dræbe mig, så tænk på, hvad han kan gøre ved dig.
Da vi skabte teknologien sammen -
- troede du, at du gjorde det rigtige.
Det gjorde vi alle sammen.
Men vi tog fejl.
Det her må stoppe.
Tænk, at dagen er kommet, dr. Cooper.
Du forstår ikke denne teknologi, Hugh.
Du vil sprænge Øvrigheden og alle i den i luften.
Tværtimod.
Vores apparat er såre simpelt.
Adskillelsen af menneske og daimon...
Jeg kender godt min egen teknologi.
Den har udviklet sig en smule siden dit oprindelige design.
Bomben er udstyret med en styremekanisme.
Vi bruger en lok af din datters hår til at finde hende -
- og udslette hende på stedet.
Det hele på et splitsekund.
Det er en ting af guddommelig præcision og kraft.
Et udsøgt eksempel på Autoritetens design.
En orden så smuk.
Du er gået fra forstanden. Du er syg.
Jeg opfordrer dig til ikke at kæmpe imod.
Gør det frivilligt, så kan det blive din frelse.
Tror du virkelig det?
At han ordinerede alt det her?
Autoriteten har ikke forladt dig, Marisa.
Du har stadig tid til at angre.
Lad mig give dig din sidste velsignelse.
Hold hænderne væk fra mig.
Der er for meget blod på dem.
Påbegynd processen.
Gennem Iorek mødte jeg også min ven Lee, luftskipperen.
Jeg husker, da jeg fløj i hans ballon.
Den var så højt oppe, at vinden pressede mod min hud.
Hvis man så ud over kanten, blev man svimmel.
Men man følte sig tryg hos hr. Scoresby.
Han er den første voksne, jeg har stolet på.
Dine historier har fået os til at føle os levende igen.
Nu husker jeg -
- hvordan det var at have varmt kød og sanser.
Jeg tager med dig.
Vi gør. Vi tager med dig.
Gør det bare. Gør mig til et spøgelse.
Hvad hedder du? Du må have et navn.
Intet navn.
Lad os gå. Og husk historierne.
Jeg tror ikke, de kan skade os, hvis vi holder fast i det ægte.
Undskyld mig. Jeg skal forbi.
Lyra!
Lyra.
Du er i live.
Du er i live. Der fik du mig, unge.
Lee? Du...
Det er ikke så slemt, som det ser ud.
- Hvordan? - En ophidset skytte var heldig.
Det var forbi, før det startede. Det lover jeg.
Det er godt. Vi er sammen nu.
Kun i kort tid. Du hører ikke til her.
Og rygtet siger, at en skør unge har en plan for at få os ud.
Det er min ven, Will. Det er Lee.
Luftskipper.
Godt at se dig.
Will får os ud herfra.
Med den her, håber jeg.
Fandt du knivbæreren? Du kom shamanen i forkøbet.
Lyra Sølvtunge, jeg troede ikke, du kunne forbløffe mig mere.
Vi skal højere op, så jeg kan skære os ud.
Gå i forvejen. Jeg henter efternølerne. Jeg indhenter jer.
Følg efter damen. Følg drengen med kniven.
Skal vi smutte? Vil I se himlen igen?
Kom så. Gå den vej. Følg drengen med kniven.
Kom så!
Knæl for Autoriteten, Alarbus.
Jeg bringer nyt, regent.
Hvilke nyheder kan være af interesse for mig?
Jeg blev fanget af mennesker.
Den dødelige lord Asriel har dannet en republik.
Han udnytter teknologi for at udfordre dig.
- Fortsæt. - De kan manipulere Støv.
Og Asriel talte om en ny knivbærer.
Den kniv har ingen betydning for mig.
Bæreren er en dreng.
Han er ikke korrumperet af kniven, ligesom hans forgængere blev.
Så...
...er det måske på tide at advare disse dødelige.
Prøv du bare at retfærdiggøre drabet på et barn.
Men det ændrer ikke noget.
Du tilbeder en løgn.
Hvis bare hun var blevet hos os -
- og givet sit liv til Autoriteten, som hun engang ønskede -
- ville hun nu være på vej til Kongeriget.
Du og andre som dig bliver aldrig frie.
Gennem et slør af korruption og tårer...
Øvrigheden er en institution, der frygter det, den ikke forstår.
...dette barns skamplet.
Den vender sig imod sine egne folk.
Vær hurtig i din søde vrede.
Vær mægtig i din hævn.
Jeg vil ikke være en del af det her.
Står du i vejen for mig, dr. Cooper?
Jeg nægter at gøre hende fortræd.
Nej!
Lyra!
Åh, Autoritet. Jordens frelser.
Lad dit evige lys skinne på os.
Hvorfor virker det ikke?
Nøglen!
Tror I, at Støv kan gøre jer til guder?
Lad os se, hvordan I klarer jer uden.
Tekster: Maja Axholt Iyuno