I begyndelsen fik mennesket Støvets gave.
Det antændte hans sind og befriede hans vilje.
Men den frie vilje har korrumperet menneskeheden.
Støvet skal atter trækkes ind i det evige mørke.
Det, der blev givet, skal tages fra dem igen.
Fru Coulter. Hvad er der sket?
Fortæl mig, om min datter har overlevet.
Nu.
Hun er...
Omhyllet af mørke.
Hvad siger det?
Lyra? Lyra? Lyra?
Lyra!
Støvmålingerne fluktuerer.
Nej, nej, nej!
Tiden er inde, Stelmaria. Alarbus har leveret vores besked.
Det er hende.
Du er tilbage. Det er godt. Kom og se her.
Du husker vel skæringskammeret og den effekt, det havde på vores ven -
- den fængslede engel?
Dets evne til at fange Støv for evigt.
Denne afgrund fungerer på samme måde -
- i et omfang, jeg aldrig troede muligt.
- Vi vil kunne udnytte det. - Hun er død, Asriel.
Lyra er død.
Skal jeg fortælle dig, hvordan din datter døde -
- eller vil du hellere lege med dit legetøj?
Hvis det, du siger, er sandt, er jeg meget ked af det.
Men det, jeg gør her, er yderst vigtigt.
- Det vil ændre alt. - Hvordan, Asriel? Hvordan?
- Hvordan vil det ændre noget? - Ikke nu.
Du skal høre det her.
Øvrigheden lavede en bombe, der gik efter vores barns dna.
I aftes forsøgte vi at deaktivere den. Lord Roke døde i forsøget.
- Du må ikke bebrejde dig selv. - Tro mig, det gør jeg ikke.
Jeg kender teknologien. Jeg designede den. Jeg standsede den.
Men et lys ramte skæringskammeret og udløste frigivelsen.
Bomben blev sendt direkte til Lyra.
Himmelsk lys.
Metatrons svar på dit krigsråb.
Uden dig ville Lyra stadig være i live.
Forstår du det? Du har taget min datter fra mig.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Lyra. Vågn op.
Vågn op!
Vil du ikke nok vågne op?
- Er du okay? - Det tror jeg.
Hvad var det?
- Du bør ikke gå derned. - Der er intet at bekymre sig om.
Asriel. Det der er dumdristigt. Asriel.
Støv.
Vi må finde en måde at stoppe det på og lokke Sraf tilbage.
Før var strømmen rolig og langsom, men nu er den som en oversvømmelse.
Den strømmer ud af denne verden i en slags...
Tomhed.
Det var, som om træerne kæmpede imod os.
Som om de prøvede at holde tidevandet tilbage.
Uden Sraf vil ingen af os overleve.
Jeg ved ikke, hvordan jeg kan hjælpe. Vi har brug for mere tid.
- Er der nyt fra Sergi? - Han undersøger området.
- Jeg har tilkaldt Serafina. - Godt. Vi stabiliserer området nu.
- Ruta? - Det er Sergi. Han har ondt.
Han kan ikke høre mig.
- Bliv hos ham. - Jeg kan ikke stoppe ham.
- Mørket lokker ham til sig. - Åh nej.
- Du kan kæmpe imod. - Det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke.
Yambe-Akka. Yambe-Akka.
Nej.
- Lee. - Lyra?
Er du okay? Det var noget af et brag.
Mon væsenerne gjorde det?
Nej, det var meget mere kraftfuldt. Jeg har aldrig set noget lignende.
Er det, fordi vi er her? Tror du, det var vores skyld?
Vi kan ikke blive her. Vi må videre.
Vi må få dem væk herfra.
Denne vej! Lyra. Den går opad.
Så er det nu, folkens!
- Er du okay? - Ja, og dig?
Ja.
Eksplosionen har ødelagt området.
Lyra!
- Vi kan hoppe over. - Tror du, de kan klare det?
Ja, hvis de skal.
Hvad tror du, der sker, hvis vi falder?
Nej. Lad være.
De tror, vi ved, hvor vi skal hen.
Hvad nu, hvis jeg ikke kan få os ud herfra?
Måske er vi fanget, fordi jeg ikke kan bruge kniven.
Se på mig. Se på mig. Hør her.
Det er fint. Vi skal nok komme ud herfra.
Det er bare en kløft. Jeg kan også mærke den. Se på mig.
Se.
- Så er det mig. Jeg kan godt. - Det kan jeg også.
Kommer du? Will.
- Asriel. - Så er det nu, Ogunwe.
Denne afgrund er en krigshandling.
Rutas daimon, Sergi, blev trukket ind i den -
- fordi han var lavet af Støv. Det er engle også.
Du har bedt os stole blindt på dig og afvist alle vores overbevisninger.
- Og nu er dronning Ruta død. - Jeg kan godt leve med tabet.
Åbn øjnene. Det er ikke et tilbageslag, det er en gave.
Holdt! Hold dig væk! Hold dig væk!
- Hold dig væk! - Hvem er du?
Jeg er Serafina Pekkala, dronning af Enara-klanen -
- og jeg vil vide, hvad der skete med min søster.
Hold inde.
Velkommen, dronning Serafina Pekkala.
Lad det være kendt, at Ruta Skadi var en allieret -
- og et værdifuldt aktiv i vores oprør.
Jeg hørte hende kalde på sin død.
Hun følte tilstedeværelsen af et stort mørke. Og så var hun væk.
Men jeg... Men jeg fornemmer, at hun stadig er her.
Det, der skete med Ruta, var ikke døden -
- men noget endnu værre.
Den afgrund derude er en brist i multiverset -
- der suger alt Støv dybt ned i tomrummet mellem verdenerne.
Jeg bevidnede, at hendes daimon, Sergi, faldt derned.
Og jeg tror ikke, at hverken kød eller Støv...
- ...vil komme ud af dets mørke. - Så hun vil ikke få fred?
En del af hendes sjæl vil for evigt falde.
For evigt i limbo.
Jeg så afgrunden, da jeg fløj herover.
Den hærgede alle de verdener, jeg krydsede.
- Det var dig. - Nej.
Din arrogance og fiflen med kræfter, du ikke forstår.
Hold inde!
Jeg er i din nåde. Gør med mig, som du vil.
Men lad det være kendt, at tabet af dronning Ruta Skadi -
- rammer mig lige så hårdt som dig.
Vi tror, det er Metatron. Hans svar på vores provokation.
Vi har hans opmærksomhed. Han kommer efter mig.
Hvis du ønsker hævn for din søster -
- så finder du den kun ved at stå ved min side.
- Skabede skadedyr. - Vi har set værre.
Kan du huske, da vi befriede børnene?
Og så maste vi tre og Iorek os ind i Lees ballon og fløj væk.
Iorek er en panserbjørn.
Jeg kender ham godt. Jeg kan ikke se ham i en ballon.
Det var ikke en hvilken som helst ballon. Den var virkelig smuk.
Det var hun.
Roger, du var jo skrækslagen for at flyve.
Det var jeg ikke. Først da klippegasterne angreb.
Det var midt om natten. Roger og jeg sov tungt.
Jeg holdt faktisk vagt.
Og pludselig, ud af det blå, var der væsener overalt.
- Lee skyder dem, Iorek brøler... - Og så faldt du ud.
Har jeg fortalt dig om shamanen, der lavede en baconsandwich til mig?
Kommandør Ogunwe, hvor er Intentionsaerostaten?
Jeg er klar til at rejse.
Jeg kan ikke lade dig gå uden Rådets godkendelse.
Lad os nu ikke spille skuespil.
Den eneste stemme, der tæller her, er Asriels.
Han handler kun i sin egen interesse. Du bør gøre det samme.
Jeg er ikke som jer to.
Jeg er her af en anden grund end min egen interesse.
Hvad er der sket?
Lyra er død.
Det gør mig ondt. Det har Asriel ikke nævnt.
Får jeg fartøjet eller ej?
Asriel er fløjet nordpå i det. Beklager.
Kom.
Kom!
Hvor skal du ...?
Du leder efter din far.
- Der er ingen chance for det. - Vi fandt jo dem.
Og vi troede, det var umuligt.
Jeg vil bare være sikker på, han er ude, før vi tager til Asriel.
Måske kan vi sende en besked ud. Hvad hedder han?
- John Parry. - John Parry?
John Parry? Jopari?
En mand med mange navne. Han fortalte mig om dig. Du er shamanens søn.
- Kender du ham? - Ja, jeg kender ham.
Han er svær at finde, men det var besværet værd.
Heldigvis har vi måske en måde at tilkalde ham på.
Det er et forsøg værd. Gå bare i forvejen. Jeg indhenter jer.
Er du sikker på det her?
Han vil lytte til fornuft.
Kong Iorek...
Jeg er ubevæbnet. At dræbe mig vil være dårlig stil.
Jeg er ked af at se den skade, mit arbejde har gjort på din jord.
Mine bjørne sulter, fordi du sprængte hul i himlen!
Kong Iorek, det bliver værre, hvis min krig ikke vindes.
Giv mig én grund til ikke at dræbe dig!
- Lyra Sølvtunge! - Hvorfor nævner du hende?
Du omdøbte hende. Du elskede hende.
Fortæl mig om hende.
Hun er alt det, du ikke er.
Måske burde jeg have kendt hende bedre.
Men hun er væk.
Og hvis du dræber mig nu, bliver hun aldrig hævnet.
Du forstår det ikke. Lyra er i De dødes land.
- De dødes land... - Ja. Men hun gik levende derind.
- Hvordan kom hun ind? - Med kniven.
- Kniven var i stykker. - Jeg reparerede den.
- Hun ville finde sin ven, Roger. - Køkkendrengen.
- Endnu en grund til at dræbe dig! - Vent!
Hvis Autoriteten dømmer os, når vi dør, og sender os -
- til himlen eller helvede, hvor er Lyra så henne?
Ingen af delene.
Det er et sjælløst sted, hvor de døde ender, men aldrig kan undslippe.
Et evigt fængsel?
Jamen dog...
Min datter er ved at organisere en fangeflugt.
Lyra.
Ogunwe har fortalt mig om Lyra.
Det gør mig ondt.
- Jeg har torteret en af dine hekse. - Jeg ved, hvem du er.
Jeg lemlæstede hende.
Trak hendes himmelfyr ud. Hun led frygteligt.
Hun skreg.
- Hun tryglede om at dø. - Jeg ved, hvad du prøver på.
Kom nu. Gør det.
Du vil jo gerne. Gør det for hende. Gør det for din søster.
- Tal ikke om min søster. - Hvad er der galt?
Hvad er du bange for?
Den anden heks ville have gjort det. Hun ville ikke have tøvet.
Jeg er ikke Ruta. Og jeg vil ikke gøre det her.
Men hvis du ikke vil gøre det i vrede...
- Så gør det af barmhjertighed. - Mit hjerte er også tungt.
Jeg forstår det ikke. Det giver ingen mening.
Kærlighed gør os skrøbelige.
Jeg elskede ikke Lyra.
Jeg kunne ikke.
Ude af stand til det. Alt for forskruet.
Selv min egen daimon afviser mig.
Det, du føler nu, er bevis på, at du elskede hende.
Jeg forstår mere, end du ved.
Jeg mistede min dreng for længe siden.
Lyra gav mig håbet tilbage.
Hun skulle ændre verden, besejre døden og blive Eva.
Og nu sker det ikke.
Da jeg hørte den profeti første gang, skræmte den mig.
Hvorfor?
Fordi jeg altid har fået at vide, at Eva var noget skammeligt.
Øvrigheden taler om syndefaldet -
- fordi de frygter det ukendte. Eva turde blot at opleve ting.
Det er en modig og smuk handling.
Du var et uhyre. Men se, hvad erfaring gjorde ved dig.
Hvad kærligheden gjorde.
Den ændrede dig.
- Er du okay? - Ja.
- Jeg troede, du var væk. - Også mig.
Den reddede dig.
Undskyld?
Jeg vil give dig noget som tak.
Hvad?
- Et navn. - Navne kan ikke bare gives.
Det blev mit. Af en ven.
Nådige Vinger.
- Hvis du kan lide det. - Du kan ikke tage det tilbage nu.
Kan du fortælle os...
Nådige Vinger, går vi den rigtige vej?
Vi skal nå det højeste punkt.
Den vej.
Tak.
Du kan ikke fortælle historien om mit navn, hvis du ikke kommer ud.
Du kan godt lide historier, ikke? Sande historier...
Sande historier er nærende.
De brødføder os.
Vi anede ikke, at der fandtes andet end løgne og ondskab.
Hvis de, der følger efter, fortæller jer alt, hvad de har set i verden -
- kan du så føre dem hertil, så de kan blive sat fri?
Lyv ikke for mig.
Det gør jeg ikke. Har vi en aftale?
Om at fangerne frit kan gå i bytte for deres historier?
Løgnere kan ikke krydse over.
Det er okay, de vil hjælpe os. Bare fortæl dem jeres historier.
Historier fra jeres liv. De vil vise jer vejen.
Fortæl dem historier.
Det var genialt.
Marisa?
Lyra er i live.
Hun gik ind i De dødes land for at redde køkkendrengen.
Gør det ikke. Det er din skyldfølelse, der taler.
Det er en slags fængselsskærsild. De skar sig ind med kniven.
- Men jeg så kniven gå i stykker. - Iorek Byrnison reparerede den.
Det har han selv sagt. Det giver mening.
Autoriteten truer os med truslen om himmel eller helvede -
- men det hele er skærsilden.
Dine teorier interesserer mig ikke.
Har du beviser?
Du ved lige så godt som jeg, at panserbjørnen ikke lyver.
Marisa, hun er i live.
Lyv ikke for mig.
- Lad være. - Hun er i live.
Og hun kommer hertil, når hun har befriet sin ven, Roger.
Mit hjerte kan ikke klare det.
Du sagde selv, at hun er noget særligt.
Hun befrier en sjæl fra De dødes land.
Heksenes profeti.
De tror to ting om Lyra.
At hun er Eva, og at hun vil besejre Døden.
Det er det, hun gør nu.
Profetien er sand.
Vi må hjælpe hende, Asriel.
William. Vi har ventet på dig.
Der er en, der vil tale med dig.
Du er her.
Jeg har ikke gjort, som du sagde. Jeg har ikke givet Asriel kniven.
Du sagde, jeg var en kriger. At jeg ikke kan bekæmpe min natur.
Jeg tror, du tog fejl. Jeg hader at slås.
Jeg er ikke den, du vil have mig til at være.
Nej.
Nej, du er meget mere.
Han klarer sig. Han er heldig, at du bekymrer dig for ham.
Det ved jeg nu ikke.
Se, hvordan du tæmmede uhyret.
Du har altid været så modig.
Snarere dumdristig.
Historierne tæmmede hende. Vores historier.
- Vi har mange gode minder. - Det har vi.
I al den tid...
Jeg troede, at når vi fandt hinanden -
- så kunne vi tage tilbage til Oxford sammen.
Det troede jeg også.
Hvad tror du, der sker, hvis vi kommer ud?
Det ved jeg ikke.
Men vi kommer væk fra det her forfærdelige sted.
Vi skal ikke samme vej.
Jeg har altid syntes, du var modig.
Meget modigere end mig.
Ved du, hvor bemærkelsesværdigt det er, at du er kommet hertil?
Det var ikke kun mig. Det var Lyras idé.
Ja, pigen, Eva. Jeg kender til hende.
I to vil sætte os fri.
Jeg ved ikke, om jeg kan gøre noget.
Jeg er så træt, og mit bryst gør ondt...
Du er adskilt fra din daimon.
Adskillelse over verdener svækker jeres bånd, Will.
- Hun længes efter dig. - Hvordan ved du det?
Jeg førte hende til Asriels republik.
Når du har sluppet spøgelserne fri, må du skære igennem og finde hende.
- Hun er sårbar. Lov mig det. - Det lover jeg.
Godt.
Will, hør på mig.
Prøv ikke at leve i en anden verden.
Uanset hvor fristende den er.
Du og din daimon vil ikke overleve det.
- Men det gjorde du. - Nej, jeg havde ondt hver dag.
Begå ikke samme fejl som mig.
Du fortjener et fuldt liv.
Sammen med din mor.
Hvad vil der ske med dig?
Det samme som vil ske for alle sjæle, der er fanget hernede.
Jeg bliver fri.
Jeg bliver forbundet med alt levende igen.
Takket være dig.
Jeg kan ikke tage afsked med dig igen.
Så lad være.
Jeg er så stolt af dig, William.
Gå nu.
- Er du okay? - Ja. Jeg er okay.
Vi må fortsætte.
Ingen daimon kan trænge ind i De dødes land.
Hvis Lyra er der, er Pantalaimon i de øvre verdener.
Er Lyra og Pan adskilt?
Så er de sårbare. De skal genforenes.
- Jeg sender et regiment ud. - Det tiltrækker opmærksomhed.
Lad mig sende Kaisa.
Vil du fortælle mig det, når der er nyt?
Hvis det er sandt, så vil Lyra befri de døde.
Hun og Will vil have opnået noget utroligt.
Langt hinsides dit oprør.
Lyra er dit fokus nu. Svigt hende ikke.
Vi kan ikke komme længere.
Det er her.
Kom nu.
Det var pokkers.
Det er paradis.
Hvad sker der, hvis vi går igennem?
Min far sagde, I ville blive frie.
I vil drive fra hinanden, men I vil være ude i det fri -
- forbundet med alt levende.
Jeg går først.
Jeg vil savne dig så meget.
Det skal nok gå. Det ved jeg. Du har reddet din bedste ven.
Når du tager tilbage til Jordan, så gå op på taget.
- Ja. - Ja.
Jeg er klar.
Alt i mig længes efter at være en del af universet igen.
Det er der ingen grund til.
Det er okay.
Tak. Den herre. Pas godt på hinanden.
Jeg skal hen til min Hester.
Fortæl dem historier. Fortæl dem historier.
Hvis du fortæller historier... Hvis du fortæller historier...
Lyra er i live.
Må jeg sætte mig?
Det gør ondt, når vi er adskilt.
Jeg lader, som om det ikke gør.
Den første gang, jeg sendte dig væk, var forfærdelig.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg gør det.
Først var det nysgerrighed...
Men nu er det noget andet.
Så slipper jeg for at føle det, jeg ikke kan holde ud.
Før troede jeg, at jeg var den stærke...
...men jeg tog fejl.
Det var hele tiden dig.
Jeg er virkelig ked af det.
Kom tilbage til mig.
Tiden er inde.
Den første profeti er gået i opfyldelse.
Pigen og drengen har fuldført deres opgave.
Asriel, kan du høre det?
Det er Xaphania.
Will og Lyra har befriet de døde fra deres fængsel.
- Alle sammen? - Metatrons skærsild er ødelagt.
Hans kontrol er svækket.
Så han vil komme efter dig med alt, hvad han har.
Det endelige oprør er begyndt.
Tekster: Maja Axholt Iyuno