Kom så.
Denne vej. Kom nu!
Kondensatorerne er klar.
Godt. Få dem transporteret til Afgrunden.
Skyernes bjerg nærmer sig. Vejen frem afhænger nu af Lyra.
Hvis Eva igen overlever faldet, vil alle verdener blive sat fri.
Men hvis Metatron kan kontrollere børnene og alle deres daimoner -
- så er fremtiden hans for evigt.
Jeg har viet hele mit liv til videnskab og jagten på sandheden.
Jeg har svoret, at profetier er historier -
- man har fundet på for at kontrollere folk -
- og dog står jeg her, ude af stand til at undgå den profetiske sandhed.
Hele vores oprørs succes -
- afhænger af vores datters overlevelse.
Så vi ændrer planen. Vi behøver ikke vinde denne kamp.
Vi må holde Metatron væk fra pigen og drengen -
- længe nok til, at de bliver genforenet med deres daimoner -
- og kan flygte til en sikker verden og... falde.
Jeg giver besked, når knivbæreren skærer igennem.
Ånden kan mærke klingen.
Alle civile har søgt ly i bunkeren under basen.
Vores menneskestyrker kan stå i nærheden af den.
Kaisa leder efter daimonerne. Når han finder dem, opsøger jeg dem.
- Tager du dem med hertil? - Hertil?
- Med Skyernes bjerg over os... - Bygningen kan modstå englekræfter.
Hvordan kender du til Metatrons angrebsstyrke?
Jeg er klar til ham.
Vi kunne rejse gennem den verden. Solen skinner. Der dufter godt.
Det kan vi ikke.
Jeg har en idé. Vi skal finde vores daimoner, ikke?
Hvis jeg kan finde dem i Republikken -
- kan du tage til den dejlige verden, og så mødes vi der.
- Vil du forlade mig? - Nej, jeg lader dig gå i forvejen.
Du sagde lige, det var det, du ville.
Vi er kommet så langt, og du forstår det stadig ikke.
Vi er sammen om det her.
Du er ikke overbevist af planen. Her.
Jeg har kondensatorer i Afgrunden for at udnytte Støvet.
Det er en simpel mekanisme, men når detonatoren udløses -
- kolliderer energispolerne og skaber en energibølge.
Den er måske stærk nok til at destabilisere hele bjerget.
Jeg tager derhen.
Jeg vil sørge for, at Metatron ryger med ned i Afgrunden.
Og hvordan har du tænkt dig at gøre det, Asriel?
Med fysisk kraft.
De misunder os deroppe, Marisa. Englene.
Vores kød, vores blod, vores korte, vitale liv. De har intet af det.
Jeg må tro på, at kødet er stærkere end ånden.
Det kan du ikke være sikker på.
Ved du, hvad jeg er sikker på?
At jeg er født til at ændre verden.
Og nu lader det til, at den skæbne tilhører en anden.
Jeg har ikke givet pigen noget.
Men i det mindste kan jeg købe hende tid.
Ville du gøre det for hende?
Ikke kun for hende.
Hvis det lykkes mig at få ham ned i Afgrunden -
- detonerer du så anordningen?
Hvis du får ham derned, ved du vel, at det ikke kun er døden, der venter.
Det er evig glemsel.
Spørg mig om hvad som helst.
Vi er dødsdømte, ikke?
Trods Asriels planlægning aner vi ikke, hvad vi står overfor.
Kom nu! Du ser så meget, men du deler så lidt.
Jeg beder dig. Fortæl mig, hvordan det ender.
Det behøver jeg ikke. Du har allerede besluttet dig.
Er mine tanker så nemme at læse?
Din kærlighed til Lyra er din frelse og din undergang.
Når du tænker på hende, kan jeg læse dig som en refleksion i stille vand.
Du har en ekstraordinær evne.
Du undertrykker det bedste i dig selv.
Brug det, når tiden er inde.
Metatron er seer.
En dødelig, der ikke har konfronteret sit mørke, er hjælpeløs -
- som et barn foran ham.
Så kan Asriel ikke hamle op med ham.
Så vi er dødsdømte.
Nogle af os dør i dag.
Autoriteten vil have, at I frygter det.
Og hvorfor ikke? Vi er alle dødelige.
Om så vores levetid er tre eller 300 år -
- så er vores tid hernede på Jorden begrænset, så vi kryber.
Vi kryber sammen under en autoritet, der kalder sig selv Skaberen.
Som fortæller os, at helvede venter dem, der ikke adlyder ham -
- og at paradiset kun eksisterer for dem, der adlyder.
Det er løgn.
En løgn, der har forhindret os i at leve vores liv til det yderste.
I dag får vi chancen.
Nu kan vi fortælle ham, at vores liv er smukke og dyrebare -
- og at vi bør opleve alt det, de har at tilbyde -
- uden frygt for afstraffelse.
For hvis vi ikke kæmper til det sidste, mister vi alt.
Så ja, i dag vil nogle af jer dø.
Men takket være min datter...
Takket være Lyra behøver vi ikke længere frygte den skæbne.
For fra i dag er døden ikke længere en slutning -
- men i stedet en rejse tilbage til livet.
Fra i dag har Autoriteten ingen magt over os længere.
I dag konfronterer livet døden, og vores lys skinner gennem mørket.
I dag fortæller vi ham, at vores børn skal opleve paradis -
- men at det bliver hernede på Jorden.
I dag er vi frie!
Vi er frie! Vi er frie!
- Vi er frie! - Vi er frie!
Himlens Kongerige nærmer sig.
Lad os omstyrte det.
Det var godt, at jeg sagde, at vi ikke behøver at vinde.
Der er fordele ved ikke at være den udvalgte.
- Er du sikker på, du er klar? - Ja.
Det kan ikke være værre end De dødes land, vel?
Alle er på plads.
De er her.
Mod syd, hvor bjergene hæver sig fra plateauet.
Angrib!
Kom ind, kommandør. Tiden er inde. Tag til den sydlige grænse.
Modtaget. Vi skal op på højderyggen.
Hvordan finder vi Pan i alt det her?
Vi er da i samme verden. Pan og din daimon er sammen -
- og passer på hinanden.
Lad os komme videre.
- Der er brug for dig. - Til Lyra?
Metatron frigiver daimonæderne. Han vender alle væsener imod os.
På min ordre!
Skyd nu!
Kom til mig.
Kom.
Jeg har fundet Pantalaimon.
Sænk kniven.
- Du er Will. Og du er Lyra. - Hvem er du?
Jeg er kommandør Ogunwe, og jeg er her for at beskytte jer.
Jeg tager jer med til Asriels lejr.
Jeg kan skære os derhen.
- Brug ikke den klinge. - Han gør, hvad han vil.
Kan I se englene deroppe?
Nu hvor I er i denne verden, kan de mærke det, når I bruger klingen.
De ved, at I er adskilt fra jeres daimoner, og de vil gå efter dem.
Vi skal videre. Her er ikke sikkert. Følg mig.
I kan stole på mig.
Hurtigt!
Pantalaimon? Du har været igennem så meget smerte.
Men du skal genforenes med Lyra, for du er i stor fare.
- De har forladt os. - Det ved jeg.
Men de er kommet tilbage efter jer.
Vi må skynde os. Stoler I på mig?
Tag skikkelse af fugle.
Har min far sendt jer?
Stille. Tilbage!
Stoler du på ham? Det burde du ikke. Han udnytter folk.
- Asriel er stolt af dig. - Nej, han er ej.
Jeg hørte ham forkynde dit navn foran sine egne tropper.
Hvorfor skulle han gøre det?
Kom, vi må videre. Hold jer tæt på mig.
Giv mig styrke til at beskytte daimonerne.
Skjul dem fra englens blik.
Giv mig styrke til at beskytte daimonerne.
Skjul dem for englens blik.
Giv mig styrke til at beskytte daimonerne!
Skjul dem fra englens blik!
De har omringet os.
De nærmer sig. Denne vej, hurtigt. Hurtigt!
Indtag jeres positioner!
Lys!
Gem jer.
Dæk bagenden!
Løb hen til tårnet. Nu! Jeg holder dem tilbage! Løb!
Forsyn jer med ammunition! Nu!
Modige soldat, slut dig til mig.
Tjen mig.
Der er ingen himmel for kættere. Kun mørke, isolation og fortrydelse.
Jeg er dit eneste håb om frelse.
- Jeg er dit eneste håb om frelse. - Hvem er du?
- Jeg sagde, hvem der? - Din skaber. Din ødelægger.
Kun de retfærdige undgår fordømmelse. Kættere skal straffes.
Straf mine fjender, og du vil blive tilgivet.
Gør modstand, og du vil blive fordømt.
Kun de retfærdige undgår fordømmelse.
Din ødelægger.
Jeg er dit eneste håb om frelse, kætter.
Vis dig for mig.
Du fascinerer mig.
Du er usædvanlig.
Du kontrollerer genfærdene, som var de dit legetøj.
Slut dig til mig.
Du ved, hvad du skal gøre.
Hvad fanden laver hun?
Stelmaria? Stelmaria!
Marisa.
Mægtige regent. Jeg vil gerne tjene dig.
Du ønsker kun at tjene dig selv. Du er en brønd af moralsk bundslam.
Lyv ikke for mig.
Vi søger kun det, vi bliver nægtet.
Hvem var du, før du fik magt? Hungrede du ikke også efter det?
Jeg var et menneske.
Nådesløs, men fejlbarlig. Ikke ulig dig.
Man siger, at ånden misunder kødet.
Hvorfor skulle jeg misunde svaghed? Kød er skrøbeligt.
Dets magt er primitiv.
Kødet har sine nydelser.
Du er god til det her, ikke?
Intet under, at de dødelige er overbevist.
Hvorfor tilkaldte du mig? Lyv igen, og jeg slukker dit liv som en flamme.
Jeg var nysgerrig.
Jeg ville møde dig.
Jeg er her!
Menneskets arrogance.
Tror du, du kan bekæmpe selveste naturen?
Hvorfor kommer du ikke herned og modbeviser det?
Den uforlignelige lord Asriel.
Som fører krig mod Himlen, men ikke tør konfrontere sig selv.
Se dig lige. Helt alene.
Hvad er det, der skræmmer dig så meget?
Nu forstår jeg. Det er bitterhed mod din egen datter.
Måske. Men jeg er ikke bange for dig.
Det er løgn.
Se dig selv i øjnene.
Du er her, fordi jeg valgte dig.
Hvis jeg ønskede det, kunne du transcendere din menneskelige form.
Aldrig igen blive undervurderet eller udskammet for din styrke.
Multiverset er dit.
- Hvad tilbyder du mig? - Udødelighed.
I fortiden er nogle få udvalgte blevet engle.
Det er ikke sket i årtusinder. Ikke siden Menneskets fald.
Du tænkte på Eva. Interessant.
Du prøver at skjule noget for mig.
Jeg ser en tilknytning. En svaghed. Fortrydelse.
Skam. Kærlighed.
- Din datter, Lyra. - Ja.
Ja. Jeg elsker Lyra.
Jeg elsker hende, og jeg hader, at jeg gør det.
Har du ingen bønner til din Skaber før din død?
Du er ikke Skaberen. Du er ikke Autoriteten.
Du gemmer dig bag Ham, som du gemmer dig bag mig nu.
Jeg er overalt.
Det, jeg er, overgår langt din fatteevne.
Nej, du er en engel.
Før var du en mand ved navn Enoch. Uanset hvad er du bare et menneske.
Du bløder så let.
Du troede, du skulle befri verdenerne.
Men jo før du accepterer din fiasko, jo før kan det hele slutte.
De dødes land findes ikke mere.
Du lægger mig i graven, og så sætter du min sjæl fri.
Du skal gøre mere end at dræbe mig.
Når jeg gør det, vil ingen huske dig.
Jeg tror, vi nærmer os. Jeg kan mærke Pan.
Hun får mig til at føle mig svag.
Sådan er jeg ikke.
Når hun ser på mig, ser jeg kun foragt.
Det gør mig krævende og hjælpeløs.
- Jeg vil have den følelse væk. - Opgiv den.
- Hvordan? - Giv slip på hende.
Du er helt alene. Ingen bryder sig om dig.
Det gør Marisa.
- Hun er her, ikke? - Sæt dig selv fri.
Hvordan gør jeg det? Hun er en del af mig.
Marisa?
Jeg ser ind i dit hjerte. Og jeg ser, du er i stand til sådan et forræderi.
Marisa. Marisa.
Marisa.
Ja.
Det er jeg. Det er jeg.
Du holder stadig af hende.
Hvis bare du kendte den foragt, hun har for dig.
- Hun vender dig ryggen. - Nej. Aldrig. Aldrig!
Jeg elsker hende.
Du kan få Lyra.
Hun ville aldrig forråde mig.
Du kan få Asriel. Han vil beskytte hende.
Du behøver ikke give ham til mig. Jeg har knækket ham.
Vis mig det.
Se på ham.
Han ved, han er blevet slået.
- Hans endeligt er kommet. - Vent.
Han skal se mit ansigt.
Han skal se, hvad jeg har gjort.
Nej, Marisa.
Gem jer her. Det varer ikke længe nu. Lyra og Will kommer til jer.
Autoriteten har beordret alle kættere dræbt.
I er fulde af synd.
Autoriteten vil straffe jer. I skal bede. Kættere!
Bed til Autoriteten.
- Hvad sker der? - Soldaterne angriber hinanden.
- Serafina. - Daimonerne er i tårnet.
Skær dem igennem til en sikker verden. Jeg skal nok finde jer.
Hvordan føles det, lord Asriel?
Afvist af dit barn. Og nu forrådt af den kvinde, du elsker.
Pan. Pan, vi kommer!
Så du kom altså.
Will?
Hvordan kunne du holde det ud? At efterlade mig?
Marisa, nej.
Vi bør være sammen.
- Jeg beder dig. - Jeg skærer ind til et sikkert sted.
Se, Asriel. Se på din skæbne.
Knivbæreren er i denne verden.
Han er hos jeres datter.
Gå. Vi finder jer.
For Lyras skyld.
Skyerne er væk.
Det hele er væk.
- Krigen er slut. - Asriel vandt.
Ja, det tror jeg.
Godt at se dig.
Kan du mærke det?
Der er nogen derinde.
Jeg prøver at skære dem fri.
Machi. Aria!
Jeg har savnet jer.
Kan vi gå nu? Jeg vil se Pan.
Tekster: Maja Axholt Iyuno