Pan.
Näkyykö heitä? - Ei.
Oletko sinä kunnossa? - En ole varma.
Kaiken kokemamme jälkeen olemme tässä.
Se ei tunnu todelliselta. - Niin.
Tornissa... äitini daimoni.
Näin hänen katoavan silmieni edessä.
Luulen, että hän on kuollut.
Sen pitäisi olla helpotus.
On paljon asioita, joita en ymmärrä vanhemmissani.
Kuten mitä?
Kuten miksi he eivät olleet rehellisiä minulle.
Miksi he tekivät niin kamalia asioita.
Miksi en kiinnostanut häntä 13 vuoteen, -
mutta yhtäkkiä se muuttui.
Miksi he hylkäsivät minut?
Kun luulin Asrielia sedäkseni, minä ihailin häntä.
Sitten vihasin häntä.
En voi antaa hänelle anteeksi, mutta...
...en vihaakaan häntä.
Hän voitti sodan. Ja me saamme olla täällä.
Minulla on outo tunne, että hän on poissa.
Olen siis yksin.
Et ole.
Mitä? - Ei mitään.
Hyvä, että peseydyit, koska haiset jatkuvasti.
Hän ei näytä kaipaavan minua.
Hän tuntuu voivan hyvin.
Paremmin kuin hyvin, kun hän näkee sinut.
Ajattele, miten hyvä on olla taas heidän kanssaan. Lähellä.
Entä, jos se ei tunnu samalta?
Entä, jos ei enää ikinä?
Lyra rakastaa sinua.
Olemme vihdoin samassa maailmassa. Olemme turvassa täällä.
Eivät kai nuo ole he? - Tietäisit, jos olisivat.
Tämän mukaan daimonit ovat turvassa.
Mutta meidän on tavattava eräs toinen.
Pan on täällä.
Kuin silloin, kun piileskelimme Jordanissa.
En tiedä, missä hän on, mutta tunnen hänet lähellä.
En tunne itseäni rikki revityksi. Tiedän, että hän on turvassa.
Kuuntele.
Mikä tuo on?
Ne kulkevat pyörien päällä.
Tyttö ja poika.
Hei.
Tulkaa katsomaan Marya.
Se taitaa haluta, että me seuraamme sitä.
Tohtori Malone! - Lyra.
En voi uskoa, että olet täällä.
Miten pääsit tänne?
Minun käskettiin etsiä sinut. Tiesin, että näkisin sinut vielä.
Voi luoja, katsohan sinua. Hei.
Hei. - Voi luoja. Olet taistellut.
Hauska tavata. - Hauska tavata.
Atal, kiitos. Miten pääsitte tänne?
Tulkaa. Onko nälkä? - On.
Jumalattomat pedot.
Heillä on vähemmän Srafia kuin sinulla.
Milloin he saavat sitä? - En tiedä.
Ei palkoja, raukat.
Atal on niin kaunis.
En ole nähnyt mitään vastaavaa.
Vuosi sitten tämä olisi räjäyttänyt tajuntani.
Mutta ei se ole hullumpaa kuin puhuvat karhut ja enkelit.
Tämä on varmasti hämmentävää.
Minusta se ainakin oli.
Olemme olleet kaikkialla, mutta tämä on lempimaailmani.
Olen oppinut täällä viime kuukausina enemmän kuin vuosikymmeniin.
Atal on opettanut minulle paljon. - Kuten mitä?
Miten luottaa vaistoihini.
Miten kohdella puuta kunnioittavasti.
Miten puuta kohdellaan kunnioittavasti?
Ensin ei pidä olettaa olevansa sitä parempi.
Ihmiset kuvittelevat olevansa evoluution huipentuma, -
mutta olemme väärässä niin paljosta.
Haluan näyttää jotain aamulla.
Onko tuo se, miksi sitä luulen?
Se on vastaus kysymykseen, jonka kysyit Oxfordissa.
Muistatko? Oliko Tomu syntiä?
Sinun Tomusi, minun Varjohiukkaseni. Täällä sitä sanotaan Srafiksi.
Mutta se on sama asia. Se on elämämme kipinä.
Se on tietoisuutta.
Tomu ei siis ole syntiä.
Se on yhtä hyvää tai pahaa kuin mekin.
Miksi ympärilläsi on Tomua enemmän kuin Lyralla?
Sama juttu mulefojen kanssa. Se tulee iän myötä. Ja kokemuksen.
Uskomatonta. Miten teit sen?
Palkoöljy on kaiken avain.
Ne imevät sitä itseensä ja näkevät Srafin.
Ne kehittyivät puiden mukana. Täydellinen symbioosi.
Kaikki oli tasapainossa. Sitten jokin muuttui.
Eikö olekin sydäntäsärkevää?
Puut tekevät kuolemaa.
Onko se jokin tauti?
Ei. Tomu katoaa.
Se vain virtaa pois maailmasta.
Ajatukset, mielikuvitus, tunteet, kaikki lipuvat pois.
Tämä kaunis paikka, -
jossa ollaan kiltimpiä ja viisaampia kuin me...
...ja se tekee kuolemaa.
Mikä voi pelastaa sen? - Tomu pitäisi saada palaamaan.
Teoriassa Tomua vetää puoleensa ajatus ja luovuus.
Ehkä jokin suuri löytö.
Atal sanoo, etten voi selvittää tätä älyllä, -
mutta en voi olla yrittämättä.
Daimonit... Mitä me oikein etsimme?
Ne näyttävät eläimiltä.
Mutta ne muuttuvat tuntemuksien mukaan.
Kun Pan on ahma, tiedät suututtaneesi sen.
Mutta ne ovat osa sinua.
Will luuli, ettei hänellä ole sellaista.
Koska hän on sinun maailmastasi.
Mutta hänellä on. Niin sinullakin.
Totuttelen vielä ajatukseen.
Mikään ei yllätä minua enää.
Tämä koko matka on ollut niin erityinen.
Olen joutunut unohtamaan kaiken, minkä luulin tietäväni.
Mutta uskot sieluun, etkö uskokin? Sinähän olit nunna.
Olitko nunna?
Siis ihan nunna-nunna?
Maailmassamme on yhä nunnia.
Miksi lopetit?
Moni asia tapahtui yhtä aikaa.
Mary, kerro heille tarina.
Olin konferenssissa Lissabonissa.
Tein tutkielmaa hiukkasfysiikasta.
Luostarini tuki akateemista uraani.
Olin ensi kertaa ulkomailla, ja kaikki meni hyvin. Juhlimme.
Taisin tuntea oloni hieman uskaliaaksi.
Siihen asti -
minusta tuntui, ettei elämästäni puuttunut mitään.
Sitten tapasin erään.
Hän ei ollut kuin muut akateemikot.
Häntä ei kiinnostanut leveillä tiedoillaan.
Hänelle oli helppo puhua.
Yhtäkkiä huomasin jakavani asioita, joita en olisi uskonut jakavani.
Se avasi kokonaisen mahdollisuuksien maailman.
Tunteita, -
jollaisia en ollut koskaan kokenut.
Sitten hän antoi minulle makean, pienen sokerisen mantelijutun.
Heti kun maistoin sitä, muistot tulvivat mieleeni.
Tajusin, että olin tuntenut niin ennenkin.
Vuosia sitten koulussa.
Vatsassani oli perhosia.
Kaipaus jonkun lähelle.
Olin kai vain pelännyt liikaa tunnistaakseni sitä aiemmin.
Mutta en halunnut unohtaa sitä tällä kertaa.
Tiesin, etten voinut palata luostariin sen jälkeen.
En kestänyt ajatusta, että eläisin -
tuntematta olevani niin elossa.
Ja minä ajattelin:
"Olisiko kenenkään parempi, jos palaisin hotelliin rukoilemaan -
ja lupaisin olla joutumatta enää kiusaukseen?"
Sain vastaukseni.
"Ei. Kenenkään ei olisi parempi."
Silloin ymmärsin...
Ei kukaan palkitsisi minua siitä, että olin kiltti tyttö.
Tai rankaisisi minua pahuudesta.
Ei ollut ketään.
Ja se oli...
Se oli vapauttavaa.
Se oli vähän yksinäistä.
Halusin kokea kaiken, mitä maailmalla oli tarjota.
Halusin kokea rakkauden.
Teitkö niin?
Tein.
Pelottiko sinua? - Luoja, olin kauhuissani.
Riskeerasin kaiken ja olin varma, että minut torjuttaisiin.
Mutta se oli sen arvoista.
Se on harvinaista.
Kun niin tapahtuu, kun siltä tuntuu, siihen on tartuttava.
Eikö olekin hassua? Yksi pieni hetki.
Hän tarjosi vain makeisen, ja se muutti elämäni.
Ensimmäistä kertaa tein jotain täysin omana itsenäni.
En vain osittain.
Missä olet, Pan?
On niin paljon asioita, joista haluan puhua kanssasi.
Eeva oli heikko ruumiiltaan ja mieleltään.
Käärmeen kieli huijasi häntä.
Leikkaamme sen kielen irti. Niin teemme.
Hyvää huomenta. - Huomenta.
Toin teille syötävää.
Kiitos. - Huomenta.
Huomenta.
Aioin liittyä Atalin ja muiden seuraan, -
mutta voin auttaa teitä etsimään daimonejanne.
Se ei ole tarpeen. Pärjäämme omillamme. Vai mitä?
Niin. Me pärjäämme omillamme.
Niin. - Kiitos.
Selvä. - Heippa.
Hei.
Outoa, että Pan on täällä, mutta hän ei näyttäydy.
Minä toivon... - Toivot mitä?
Toivottavasti hän ei ole vihainen. - Kyllä hän ymmärtää.
Ja hänkin ymmärtää. Tarkoitan daimoniani.
Entä jos hän asettuu joksikin kamalaksi?
Kuten hyttyseksi tai etanaksi? Tai kalaksi?
Kuulin miehestä, jonka daimoni oli delfiini.
Tosin hän oli merimies.
Kuvittele minut kävelemässä Oxfordissa delfiinin kanssa.
Keksimme jotain.
Onko sinusta vaikea vastata Malonelle?
Tuntuu mahdottomalta selittää, mitä olemme kokeneet.
En usko, että kukaan voi ymmärtää.
Paitsi sinä.
Hän on mahtava, vai mitä?
Mary Maloneko? Niin. Pidän hänestä.
Hän on oikeassa monesta asiasta.
Niinkö? Mistä asioista?
Tomusta ja puista.
"Tomusta ja puista." Mitä ihmettä sinä yritit?
Lyra.
Itse Eeva.
Miten siunattu olenkaan, kun onnistun, missä muut eivät.
Ylistetty olkoon Auktoriteetti.
Seis!
Kuka sinä olet?
Mikä sinä olet?
Enkeli.
Olemme samalla puolella.
Emme ole. Tule lähemmäs.
Olen palvelijasi.
Anna minun tehdä tämä, niin näet.
Se, mitä aion tehdä, puhdistaa maailman synnistä.
Halu ei ole syntiä.
Rakkaudella on miljoona muotoa, joista jokainen on kaunis.
Jokainen niistä on arvokas.
Te, jotka tuomitsette, olette vain peloissanne.
Olen Balthamos.
En anna sinun riistää viattoman lapsen henkeä!
Baruch...
Will.
Onko se Lyra ja Will? - Niin. Tomun virtaus hidastuu.
Sitten ennustus on toteutunut.
Eevan rakkaus parantaa maan, ja se leviää koko maailmaan.
Luonto palautuu ennalleen.
Toivo kipinöi pimeydessä.
Kun viattomuus muuttuu kokemukseksi, kaikki on taas harmoniassa.
Katso, ne nuoret...
He tekivät tämän.
Voimme mennä minne vain.
Vaikka uuteen maailmaan. - Tai voimme jäädä tänne.
Tietääköhän Pan?
Eiköhän hän arvannut.
Meidän pitää palata omiin maailmoihimme.
Jotta he ovat kunnossa.
Haluan näyttää sinulle Jordanin. Oikean Oxfordin.
Voimme käydä sinunkin luonasi.
Käydä taas elokuvissa.
Serafina Pekkala.
Oletteko nähneet, miten maailma muuttuu?
Se on teidän ansiotanne.
Ja teidän ihmistenne.
Se, joka on antanut maailmalle tällaisen lahjan, ansaitsee nimen.
Kirjava.
Kirjava. Se sopii sinulle.
Miksette ole Willin ja Lyran luona?
Rankaisetteko heitä yhä heidän petoksestaan?
Mutta rakastatte heitä yhä, vai mitä?
Eikä teitä ole erotettu.
Ei. Olemme yhä yhtä.
Mutta se oli niin tuskallista.
He tarvitsevat teitä tulevaan.
Pan.
Sinä jätit minut.
Matkustin kauas löytääkseni sinut.
Olen pahoillani.
Olen niin kiitollinen.
En halunnut. Olen pahoillani.
Ole kiltti. Olen pahoillani.
Kaipasin sinua.
Minä rakastan sinua.
Lyra.
Toivoin, että asettuisit näädäksi. Se sopii sinulle.
Minäkin pidän siitä.
Olen Kirjava.
Kirjava.
Esitit käärmettä hyvin.
Hei.
Olen Xaphania.
Olen sanoin kuvaamattoman kiitollinen.
Tunnenko minä sinut?
Puhuimme laboratoriossasi.
Olen tarkkaillut ja opastanut sinua.
Olet ollut niin rohkea, kun olet päässyt näin pitkälle.
Sinun ansiostasi multiversumi paranee.
En tehnyt juuri mitään.
Näytit kahdelle viattomalle, mitä on uskaltaa.
Löytämällä rakkautensa -
he ovat vetäneet Tomun takaisin maailmoihimme.
Eikö se tosiaan vaatinut muuta?
Jotain niin pientä ja tavallista.
Rakkaus ei ole koskaan pientä niille, jotka löytävät sen ensi kertaa.
Tehtäväsi on nyt suoritettu.
Sinun on aika mennä kotiin.
Kotiinko?
En ole valmis.
Universumista on virrannut tomua vuosisatojen ajan.
Lyran ja Willin teot käänsivät sen suunnan.
Mutta heidän rakkautensa ei riitä pitämään sitä yllä ikuisesti.
Jokainen olemassa oleva ikkuna on suljettava.
Olen sulkenut kaikki ikkunani.
Niitä on lukemattomia lisää.
Kaikki kantajien auki jättämät.
Aina kun veitsi leikkaa, Tomun virta voimistuu.
Maailmojen välisestä raosta vapautuu pimeyttä.
Se tuo tuhoa kaikkiin maailmoihin.
Se voi saapua monessa muodossa.
Ruton, aaveen.
Olen luonut aaveita.
Jos Will ei voi käyttää veistä, -
jos emme voi jättää ikkunoita auki, miten me...
Pitääkö meidän valita maailma? Willin tai minun?
Et voi elää pitkään jonkun toisen maailmassa.
Daimonimme eivät selviäisi.
Se tarkoittaa...
Emme voi olla samassa maailmassa yhdessä.
Ei. Et voi tulla tänne ja sanoa noin.
Kaiken kokemamme jälkeen. Se ei ole reilua.
Kysyn aletiometriltä. Se tietää, mitä tehdä.
En tiedä, mitä tapahtuu. Se ei toimi.
Älä kiirehdi.
Hengitä.
Se on rikki.
Tule takaisin!
Se ei ole rikki, Lyra.
Olet muuttunut. Olet kasvanut aikuiseksi.
Sekö siitä sitten? Enkö voi enää koskaan lukea sitä?
Tieto on yhä olemassa, -
mutta sinun on opittava se, kuten edeltäjäsi.
Luit sitä siunauksesta, pystyt siihen taas työn kautta.
Mitä järkeä siinä on? Miksi päädyimme tänne?
Miksi koimme tämän kaiken vain joutuaksemme erilleen?
En tiennyt, että näin pahalta voisi edes tuntua.
Se ei tule aina tuntumaan tältä.
En halua, etten tuntisi näin Lyraa kohtaan.
Haluan vain hänet.
Olet noita. Tiedät varmasti jonkin loitsun, -
tai tavan matkustaa maailmojen välillä.
Minun kuuluu olla hänen kanssaan. Tämä on väärin.
Tiedäthän ne tarinat.
Suurin rakkaus on se, jota ilman ei voi elää.
Se, jonka puolesta olet valmis kuolemaan?
Se ei ole oikein. Rakkaus ei ole sitä.
Tuntuu romanttiselta kuolla rakkauden puolesta, -
mutta on romanttisempaa elää sille.
Ette koskaan menetä sitä, mitä teillä on.
Olette muuttaneet toisianne. Ikuisesti.
Tiedän, ettei se tunnu siltä nyt, -
mutta sinulla on tulevaisuus, Lyra.
Olette antaneet suuren lahjan.
Mutta Tomu virtaa yhä pois maailmoista.
Aika on loppumassa.
Jos ihmiskunta keskittyy löytöihin ja myötätuntoon, -
he voivat luoda tarpeeksi Tomua yhden aukon säilyttämiseksi.
Mutta tiedätte jo, missä sen ikkunan on oltava.
Kuolleiden maassa.
Emme voi sulkea sitä. Se on tärkein.
Aaveet tarvitsevat sitä.
Muut ikkunat on suljettava.
Mutta miten? Niitä on niin monta.
Kun veitsi on olemassa, vain sinä voit sulkea ne.
Riko veitsi, niin voimme auttaa sinua.
Pitääkö minun rikkoa veitsi?
Kyllä. Kun olet palannut kotiisi.
Kun se on rikottu, me enkelit paikkaamme haavat.
Maailmoista tulee taas kokonaisia ja ainutlaatuisia.
Jos meillä olisi keino olla yhdessä, kerro se nyt.
Olen pahoillani.
On kohtaloita, -
joille mahtavimmatkin joutuvat alistumaan.
Rakastan sinua.
Rakastan sinua kuolemaani saakka.
Minä rakastan sinua.
Me vielä palaamme tänne.
Kun olemme eläneet elämämme.
Kuljemme kuolleiden maan halki.
Kerromme kaikesta Armeliaille Siiville.
Löydämme toisemme täältä.
Ajelehdin ympäriinsä, kunnes löydän sinut.
Ja minä etsin sinua.
Joka ikinen hetki.
Kun löydämme toisemme taas.
Kukaan ei voi erottaa meitä.
Olemme tiiviisti yhdessä.
Joka ikinen atomi minussa.
Ja joka ikinen atomi sinusta.
Kun atomejamme käytetään uuden elämän luomiseen...
...heidän pitää ottaa kaksi.
Yksi sinusta ja yksi minusta.
Olemme kukissa ja auringonsäteissä.
Olemme yhdessä niin tiiviisti.
Tulemme mukaasi.
Älä unohda meitä, Mary. Kerro yhä tarinoita.
Atal, et voi...
Kun kaikki ikkunat on suljettu, jokainen maailma on linjassa.
Mutta nyt, Will, Lyran Oxfordin pitäisi olla täällä.
Pidäthän huolta Lyrasta?
Hän on hyvin rohkea, mutta...
Tämä on varmasti vaikeaa hänelle. - Teen sen.
Hän on nyt siskoni, ikuisesti.
Ainakin Willillä on Kirjava.
Sinäkin voisit nähdä daimonisi. Jos haluaisit.
Kun puhuit enkeleille luolassasi, -
olit erityisessä mielentilassa.
Niin kuin Lyra aletiometrinsa kanssa? - Juuri niin.
Näemme vain sen, mitä odotamme näkevämme.
Näit Tomun vain, kun uskoit pystyväsi siihen.
Kokeile sitä.
Siinähän sinä olet.
Voimme palata tänne joka vuosi.
Sinä omassa maailmassasi, minä omassani.
Juhannuspäivänä keskipäivällä.
Minä tulen paikalle.
Olen siellä joka vuosi, koko elämäni.
Ja jos tapaamme jonkun, josta pidämme...
...meidän on oltava kilttejä heille.
Emme vertaa heitä meihin.
Mutta tulemme tänne vain tunniksi.
Voimme olla yhdessä.
Joka vuosi. Lupaan sen.
Tee se.
En unohda sinua koskaan.
Rikon veitsen heti saavuttuani, -
koska tiedän, että haluan vain palata luoksesi.
Mitä nyt?
Yritän vain kuvitella, miltä sinä näytät vanhana.
Komealta tietenkin. - Erittäin.
Lyra. - Will.
Ajattele häntä.
VUOTTA MYÖHEMMIN
Voimme palata tänne joka vuosi.
Sinä omassa maailmassasi, minä omassani.
Voimme olla yhdessä.
Tulen sinne joka vuosi. Koko elämäni. Lupaan sen.
Lyra.
Will ja Lyra palasivat penkilleen samaan aikaan joka vuosi.
He pitivät lupauksensa -
ja elivät täyden elämän maailmoissaan.
Will opiskeli lääketiedettä ja hänestä tuli menestynyt kirurgi.
Lyra opiskeli St. Sofia's Collegessa Oxfordissa.
Hänelle opetettiin aletiometrin tulkintaa.
Siitä on vielä joskus hyötyä Lyran ja Panin seikkailuissa.
Mutta se on toinen tarina.
Suomennos: Aaron Laakso Iyuno