Tidigare i Siren.
- Ryn är tillbaka. - Varför i hela friden då?
- Vi behöver hjälp. - Det blir värre, eller hur?
Vad händer?
De svälter ut dem, Maddie.
Regeringen låter det hända.
De låter det ske.
En ung kvinna har misshandlat en 113 kg tung hamnarbetare.
Vi behöver människorna.
- Dom tar! - Nej. Nej, nej, nej, nej.
- Ryn! - Ryn! Vatten! Nu!
Något spår efter dem?
- Du? - Ja, du kan lita på mig.
Den här Decker-killen...
Vi måste se upp för honom.
EFTERLYST
- Här har du. - Tack.
Maddie, du berättade om mamma.
- Det stämmer. - Din mamma är borta.
När Ryn var liten, dog mamma.
Syster tog alltid hand om mig. Men nu är hon ensam.
- Hon är hungrig och förskräckt. - Ryn.
Hon kommer vara ute på natten för att leta efter mat.
- Jagar hon? - Ja, hon kommer att jaga.
Officer Montero, vad kan jag göra för dig?
Jag ville bara förvarna dig, sir-
-att Översten letar efter dig.
Vad sa du till honom?
Inget.
Jag hade känslan av att du letar efter din... misstänkta-
-men insåg att din resa inte fanns på tjänstgöringslistan.
Jag ville bara att du skulle veta, sir.
Jag uppskattar din diskretion, Montero.
Jag är här för att hjälpa, sir.
Har du sett det här?
The Chronic avslöjar att Pownall Seafood överfiskar.
Din pappa kommer inte bli glad.
Ja. Han kommer gilla det ännu mindre-
-när jag berättar att han måste ta in båtarna.
Regeringen ger honom tillåtelse. Han kommer inte ge upp så lätt.
Jag måste ge honom en bra anledning till det.
Ryn? Det kommer att bli bra.
Vi ska ordna det för dig och din syster.
Min syster litar inte på mig.
Om vi kan visa för henne att vi kan hjälpa ert folk-
-och ge den mat ni behöver, så kommer hon att ändra sig.
Vi måste bara vara försiktiga. Hon anföll någon på fiskeriet igår kväll.
Polisen kan leta efter dig.
Ja...
Maddie.
Okej. En kaffe med socker och soja.
En fisk, huvud och svans.
Okej, jag måste sticka.
- Maddie? - Älskar dig.
Jag älskar dig.
Okej, det kom oväntat.
Jag fick en häromdagen.
Vart var du igår kväll?
Du och din syster har samma mystiska vanor.
Fast hon är lite mer pratsam.
Du vill inte vara här. Jag vet.
Ryn.
Vill du träffa henne? Jag kan ordna det.
Kanske kan du prata vett med henne.
Varje fiskeri där ute utnyttjar dessa laxregler.
Varför måste de nämna enbart oss? Det är otroligt.
Vi är störst. Därför.
Så du säger att det är rättvist att vi blir framställda som bovarna här?
Vi är bovarna här. Men vi behöver inte vara det.
Vad försöker du säga?
Visa dem att, trots att regeringen saknar skydd, gör inte Pownall Seafood det.
- Det kan vara ett sätt att snurra det här på. - Nej, jag menar att vi faktiskt kan göra det.
Hur?
Våran vara går bra i varuhusaffärer-
-men vi säljer inte till avancerade marknader.
Vi är större än så.
Vet du hur mycket lax vi säljer till Kroger?
Ja, men vet du hur mycket 0,5 kg silverlax kostar hos Whole Foods?
Vi har aldrig sett dem som avancerade.
Miljövänligt fiske ger högre pris per kilo. Jag har räknat på det.
- Våran vinst kommer öka med 6%. - 6%?
Före eller efter min donation till Greenpeace?
Ben?
Du kan väl komma till din mors välgörenhetsmiddag ikväll?
Jag kan inte. Jag har massa annat jag måste göra.
Hon blev nekad utav ännu en klinisk prövning.
Hon hade aldrig sagt det själv, men hennes gnista är väldigt låg, och...
Att ha dig och Doug där hade stärka henne.
Kom ikväll. Så lovar jag att tänka över ditt förslag.
- Hej. - Hej.
Tack för att du ringde.
- Hur hamna hon här? - Jag hittade henne.
- Vad är det mellan du och dem? - De kanske känner av min empati.
- Den eviga utomstående. - Hur kan du veta så mycket om dem?
- Du undanhåller något. - Det finns mycket som jag undanhåller.
Som vad då? Helen, du måste...
Borde vi oroa oss?
Inget mera bråk.
Ett té-kalas?
Det är kamomill. Det kanske lugnar ner dem.
- Vi kan väl sätta oss ner allihop. - Gå.
- Jag pratar med syster. - Är du säker?
Gå.
- Låt dem reda ut det här ensamma. - I mitt hem?
Jäklar.
Kan jag hjälpa dig?
- Jag letar efter Ben Pownall. - Han är inte här idag.
- Vet du vart jag kan hitta honom? - Vem är det som frågar?
En medbiolog som är intresserad av hans arbete i Stellers matningsmönster.
- Ben är verkligen rätt man för det. - Ja. Vet du när han kommer tillbaka?
Inte idag.
- Han skulle göra nånting. - Vad då?
Ja, någon stor välgörenhets-tjofräs som hans föräldrar ordnar.
Tack.
Jag försöker igen senare.
Dem kommer hjälpa oss. Ben och Maddie.
De kommer ta tillbaka vår mat.
Jag såg han ta vår mat.
Det var inte han. Det var hans pappa.
Ben kan hjälpa.
Nej!
- Du hjälper honom, inte mig. - Du försökte döda honom.
Så jag hjälper.
Du... gillar människor.
Du...
Gillar...
Människor.
Droger.
- Tror du? - Ja.
Men det måste vara nåt nytt.
Ung kvinna, kortväxt, liknande brott.
- Dessa två kanske känner varandra. - Ballade ur och flyger högt.
Det finns ett samband här.
Sen när tar det två dagar att laga ett förgreningsrör?
- Mekaniker tar betalt per timme. - Ja, det suger i alla fall.
Jag har precis kommit tillbaka till jobbet och då går din pappas motor sönder.
Det är värre för min pappa.
- Det är han. - Vem?
- Killen från militäranläggningen. - Samma kille som fann dig i Alaska?
- Är du säker? - Ja.
Vad fan gör han här?
Och du är säker att det var han?
Helt säker.
- Vad gör han här i stan? - Tror du att han letar efter mig?
- Det hade du märkt i så fall. - Berätta det du sa till mig.
Just det. Så, i Alaska dök den här Decker upp och frågade-
-allt möjligt om den där galna sjuksköterskan, okej?
Och när han är på väg att lämna, lutar han sig emot mig och...
...och frågar om hon sjöng för mig.
- Sjöng? - Ja.
Sjöng.
Han är en riktig knäppskalle, visst?
Jag måste pissa, okej?
Så, minns du när jag berättade-
-att den här Decker killar var ute efter min sjöjungfru?
Ja, jag fick ditt fyllesms.
Du måste fråga dig själv varför.
Varför är han här i Bristol Cove?
Vad håller han på med?
Så här är mitt galna men inte så galet svar.
Decker är här för att sjöjungfrun är här.
Han skrev om sannolikheten om undervattensmänniskor på 90-talet.
Det är han, Maddie. Jag vet det.
Hoppade fram och tillbaka mellan flera universitet fram till 2008.
Och sen?
Inget. Försvann spårlöst.
Okej, så skolorna ville inte ha Decker och hans teorier om sjöjungfrur-
-men det ville flottan.
Han åkte ända till Alaska för att leta efter Donna.
Nu dyker han upp i Bristol Cove? Varför?
- Vet han att hon är här? - Det måste han väl, visst?
Han har anknytning till överfiskandet också.
Maddie?
Han kommer inte att ge upp förrän han har hittat henne.
Älskling. Vad är det?
Decker frågade Chris...
-...om hon sjöng för honom. - Sjöng?
Det är något dem gör.
Du har hört myterna om en Siren-sång, eller hur?
Bara att det inte är en riktig sång. Den fastnar i huvudet.
Jag vet inte, det kanske är en slags försvarsmekanism.
Hur vet du allt det här?
För att Ryn gjorde det samma kväll som vi träffades.
- Och du berättar det först nu? - Förlåt.
Det var...
Jag visste inte vad det betydde och jag är fortfarande osäker.
- Hur kändes det? - Ärligt talat, som en drog.
Jag kan inte förklara. Som om det är något jag behöver.
Skulle du kunna hämta ett glas vatten?
Din mamma kommer inte vara glad över att se mig.
- Jag övergav våran lunch häromdagen. - Nej. Hon har säkert redan glömt det.
Ja, för det är hennes karaktärsdrag?
Och jag tror att det var du.
- Jag går till baren. - Okej.
Ben! Vad trevligt att se dig.
- Whiskey, tack. - Hej, Maddie.
- Hej, mr Pownall. - Säg Ted.
Vilken fin fest... Ted.
Elaine slår på stort.
- Hur är det med din far? - Han mår bra.
Han har varit i Forks hos min faster.
Tack. Hon är sjuk.
Tråkigt att höra.
Det förklarar mängden brott här omkring.
Ursäkta mig.
- Hej, mamma. - Hej, Ben.
- Trevligt att se dig. - Detsamma.
Jag vill att du träffar någon.
Jag pratade precis med den mest lysande doktorn.
Det är ett sådant sammanträffande. Han är också en marinbiolog.
Och han älskar Chopin.
Aldon Decker.
Ben Pownall.
Din far och jag har känt varandra länge.
Kvällen som Elaine och jag var med om olyckan-
-var han först på plats. Visste du det?
- Han har aldrig berättat det. - Inte? Men det var han.
Han lämnade aldrig min sida.
Han var uppe med mig hela natten på sjukhuset medan Elaine opererades.
Det låter som honom.
Din far är en fin människa.
Han säger detsamma om dig.
Dr Decker berättade för mig om sin forskning.
Din mamma hänvisar till en sällsynt havsvarelse som jag upptäckte nyligen.
En havsvarelse?
- Dess stamceller är anmärkningsvärda. - Det kanske inte är rätt tillfälle just nu.
Nej. Nej, nej, raring.
Det låter fascinerande. Fortsätt, snälla.
Jag injicerade DNA-celler från exemplaret till en grupp av förlamade råttor.
De senaste veckorna har kontrollråttorna dött allihop-
-på grund av komplikationer från förlamningen.
Men de andra som injicerades med DNA:t-
-har var och en av dem återfått sin rörlighet.
Mamma, vill du ha nåt?
Uppenbarligen några av dessa stamceller.
Ditt hem är inte här.
Det är i vattnet.
Vi kommer att dö allihopa.
Ingen mat. Vi behöver dem.
Du behöver dem.
Jag vet att mannen gjorde dig illa.
Men inte Ben. Inte Maddie.
Ingen människa hjälper mig.
Dom...
Skadar!
Smärta!
Och du, syster...
...väljer dem.
De gjorde det här mot dig?
Jag jagade nära vattenytan.
Du följde efter.
- Jag är ledsen. - Ledsen?
Din mor berättade att du tog examen från universitetet i Washington-
-att du jobbade med några av de bästa marinbiologerna.
Du borde inte ha sagt det där till henne.
Vilket då?
Det finns ingen magisk kula som kan stoppa förlamning-
-och det är inte okej att du slänger ur dig det framför henne.
Jag ber om ursäkt. Mitt fel.
Du verkar vara en smart ung kille-
-och min forskning skulle kunna gynna din mamma.
Om du bara kunde hjälpa mig i mitt arbete.
En öl, tack.
Jag vet varför du är här och jag vet vad du är ute efter.
Det tvivlar jag på.
Tack.
Jag vet vad hon gjorde mot dig.
Hur vet du det?
Ursäkta att jag stör, men mamma ska precis hålla tal.
Visst, Doug. Jag kommer.
Mammor kommer först.
EFTERLYST
Sidney, du måste till kyrkan. Härbärget stänger kl. 10.
Det är varmt så jag sover ute.
Jag har sett den där flickan.
- Hon har varit här i närheten. - Vart då?
- I gränden med några ungar. - Vilka?
Jag vet inte riktigt, men jag kommer ihåg henne.
För jag såg henne vid North Star för ett tag sen.
McClures båt?
Ja.
Jag såg henne snoka runt en morgon.
Tack, Sidney.
Påminn mig att komma till dig först nästa gång.
- Decker är här. - Va?
- Ja. Han letar efter Donna. - Ben, han är farlig.
- Känner han till Ryn, tror du? - Det verkar inte som det.
Den här killen... Vi vet inte vad han är kapabel till.
Vi behöver bara vara ett steg före honom.
- Hörni, har ni sett dr Decker? - Jag skulle precis leta reda på honom.
Ursäkta mig.
Elaine.
Mrs Pownall, angående lunchen.
- Jag vet att vi inte fick en bra start... - Maddie. Maddie, oroa dig inte.
Jag vill bara min sons bästa.
Berätta bara, vet du vart hon är nånstans?
Kanske det.
Du måste ta mig till henne. Snälla, nu på direkten.
Jag skulle vilja hjälpa dig, verkligen.
Men jag behöver något från dig först.
Du inser väl att jag har militären som uppbackning?
Om allt du behövde göra var att knäppa med fingrarna-
-och få hjälp från regeringen, hade dem inte redan varit här då?
Jag tror att du vill hitta henne, eller hur?
Men du vill inte att de ska hitta henne.
Vi kan nog komma överens. Du och jag.
Stoppa det. Avbryt.
Att svälta dem, lockbeten, vad du än har planerat-
-sluta upp med det på en gång.
Det är en stor begäran. Knappt jämförbart.
Verkligen?
För jag vet hur det är att ha henne inne i sitt huvud.
Du kan inte äta, du kan inte sova-
-du kan inte tänka på något annat.
Sjöng hon för dig med?
Hejsan, Helen.
Du skrämde mig.
Hur går det där uppe? Jag har inte hört nåt gå sönder.
Vad är fel?
Min syster är stark.
En jägare...
Men den där mannen...
...gjorde illa henne.
Hon blir bättre när hon väl är borta från honom.
Nej.
Inte bättre.
Ibland...
När något inuti dig går sönder, och oavsett vad du gör-
-går det inte att laga. Känslan stannar kvar hos dig.
Vill du träffa henne igen? Berätta då vad som pågår där ute.
Okej.
Regeringen har en fiskebåt utanför Bristol Coves kust just nu-
-ut förbi Northern Break.
Vi svälter dem upp till vattenytan, lockar fram dem-
-och börjar skörda dem.
När?
Ikväll.
Hallå?
Är Ryn och Donna kvar?
Ja. Hur så? Vad händer?
Okej, hör på mig. Låt dem inte gå ut, okej?
En man letar efter dem.
Ryns syster måste tillbaka till vattnet.
- Vi ordnar det när vi kommer dit. - Kan du ge telefonen till Ryn?
Det är till dig.
Hallå? Ja.
- Ryn, det är inte säkert ute. - Du måste stanna inomhus.
Mannen från labbet är här.
- Mannen? - Ja!
Den farliga mannen som skadade Donna. Han är här. Han letar efter henne.
Du måste stanna hemma hos Helen, okej?
Ryn!
Okej, ja.
Tack.
Vart i helvete är min sjöjungfru?
Ursäkta?
Låt min friska upp din minne. Dina killar stal henne.
Från min båt North Star?
- Du misstar mig för någon annan. - Jag tror så här.
Du tog min vän Chris och sjöjungfrun till ditt ställe-
-labb, fängelse, vad det nu är-
-sen lyckades Chris ta sig ut därifrån.
Tar med sig den galna sjuksköterskan och kör henne ända till Libbey Beach.
Och sen, poof! Sjuksköterskan försvann-
-och sen spenderar du en hel månad-
-med att spåra upp Chris i Alaska för att ställa frågor om henne.
Varför?
För jag tror...
Jag tror att den sjuksköterskan är sjöjungfrun.
Det har aldrig funnits någon sjöjungfru.
- Skitsnack. - En missbildad val.
- Jag vet vad jag såg. - Gör du?
Du tror att du har fångat något-
-som aldrig har bekräftats under 50.000 år ute på havet.
- Ingen trodde på grottmänniskor heller. - Inget sjöjungskelett har nånsin påträffats.
Inga döda har någonsin flutit upp till havsytan.
Faktum är att det inte finns några bevis på deras existens hur som helst.
Det betyder inte att dem inte finns på riktigt.
För att du fångade en, eller? En levande?
Xander McClure från Bristol Cove.
Ja.
Och nu skuttar hon omkring i stan med dina vänner-
-och kör bil med dem.
Du måste vara en väldigt speciell man mr McClure.
Som har väldigt speciella vänner.
- Vart tog han vägen? - Jag vet inte.
Jag går ut och kollar.
- Jag tar i land båtarna. - Va?
Jag bad Marty kontrollräkna och du hade rätt... 6%.
Och det kommer förbättra våran profil.
Om jag ska vara med i tidningen, måste det fan vara för nånting bra.
Tack, pappa.
- Doug? - Inga problem.
Du, mamma? Har du sett till dr Decker?
Han är väl här nånstans, men vill du sitta ner med mig?
- Snälla? - Ja, självklart. Självklart.
Jag blev nekad ännu en medicinsk prövning igen.
- Berättade din far om det? - Ja. Jag är så ledsen.
Hade du nånting att göra med att dr Decker kom till stan?
Jag? Nej.
Han var väldigt entusiastisk över sin forskning-
-men jag vill att du ska veta att jag inte behöver det.
- Mamma... - Nej. Låt mig prata till punkt, okej?
Jag vet att jag aldrig kommer att komma ur den här stolen-
-och jag accepterar det.
Men jag är väldigt, väldigt rörd över att du fortfarande vill hjälpa mig, Ben.
Jag trodde att du hade gett upp hoppet.
- Hej. - Hej.
Vi ses senare.
Ja, jag vet vad menar.
Maddie? Ursäkta.
- Ursäkta. - Vad? Ursäkta mig.
Det är du.
Jag är så glad över att se dig. Jag är ledsen för vad som hände.
Jag menade aldrig att göra dig illa.
Jag borde ha hittat ett bättre sätt att studera dig. Snälla, ge mig en andra chans.
Vad är det som händer?
Finns det två av er?
Vad är det som händer?!
- Ryn? - Han gjorde illa min syster.
Snälla. Jag lovar att inte skada dig.
Ryn! Sluta!
Nej, Ryn! Vänta!
Nej! Jag ska döda honom. Han gjorde illa min syster.
- Jag vet. Jag vet att han gjorde det. - Snälla!
Ryn? Ryn, vänta, snälla!
Vill du att det ska sluta? Avbryt.
Avbryt vad det än är som pågår där ute.
- Kalla tillbaka fiskebåten! - Ryn, tänk efter!
Fler än du och Donna är i fara! Ni är alla i fara.
Ring samtalet.
Ring!
Översten, jag har inte tid att förklara.
Kalla tillbaka fiskebåten bara, nu.
- Sir, jag hade inte frågat... - Sätt på högtalaren!
Det är i rullning. Inte en chans att vi drar tillbaka.
Du har gjort ett bra jobb.
- Förlåt. - Hårt arbete lönar sig.
Nej, nej, nej! Ryn, Ryn, Ryn! Vänta! Du kan inte döda honom.
- Flytta på dig. - Nej.
Varför hjälper du honom?
- Flytta på dig! - Nej, nej, nej.
- Du står på hans sida. - Nej. Ryn.
Du borde stå på min sida!
- Är du okej? - De kan inte gå tillbaka till vattnet.
Flottan är där ute.
Min favoritstund på kvällen.
Tar du in båtarna för Bens skull?
Nej, men om jag inte provar något nytt-
-så kommer jag bli en gammal vakt igen.
Och det finns bara ett slut för en gammal vakt.
- Jag är glad att höra det. - Ben har några bra idéer.
- Det stämmer. - Jag gillar hans tjej också.
Maddie.
Visste du att det är Dale Bishops styvdotter?
Ja.
Jag tycker också att hon är smart och modig.
Modig? Okej, mr Cleaver.
Faktum är att hon påminner lite om dig när du var yngre.
- Du borde bjuda henne på lunch igen. - Varför skulle jag göra det?
För att vi gillar Bens närvaro, och Ben gillar hennes närvaro.
- Ser du? - Vad?
Vad vi lär oss om människorna i vattnet.
- Det stämmer. - Nej.
Jo! Jag dödar alla.
På land, i vattnet. Alla.
- Nej. - Nej?
Döda de farliga, ja. Inte de goda.
Du väljer människor framför mig.
- Jag väljer att inte döda. - Gå!
Nu!
Nej.
EFTERLYST
Chris! Skynda på lite och gör klart.
Det är hon. Det är sjuksköterskan. Titta!
Titta!
Du.
Du. Stanna!
Stanna!
Kom igen, stanna!
Stanna! Vänta! Vänta en liten stund.
Stanna!
Stanna där! Vänta, vänta!
Hörru, stanna!
Chris! Vad är det med Calvin?
Jag vet inte. Han svarar inte inte.
Han är hos Janine. Gå dit bara och dra ur han ur sängen.
Ja, ja. Jag är på väg.
Hej, det är Ben. Lämna ett meddelande.
Hej, Ben.
Vad jag sa tidigare, jag...
Jag hade rätt. Jag såg henne!
Bara kom ner hit, okej?
Vi ska hämta henne.
- Vad? - Xander är också på väg dit ut.
- Tror du att Ryn är tillbaka i vattnet? - Jag vet inte. Jag måste dit.
- Inte utan mig. - Hon kanske kommer tillbaka.
En av oss måste stanna.
Stå stilla!
Översatt av: cranky