EN DISCOVERY-PRODUKSJON
BASERT PÅ SANNE HENDELSER.
POSTVERKET
- Hei, Fred. - Hvordan går det?
- Hei. - Hei, Ted.
BIBLIOTEK
Hei, Theresa.
Du store, Ted. Så godt at du kom.
Kan du hjelpe meg i dag? Det kommer til å bli kaos.
- Hei, Alan. - God morgen.
Du tok med de ekstra. Kan du ta dem med?
Hva er det som skjer?
UNABOMBER-MANIFESTET PUBLISERT
Jeg leste hele greia i morges på FBIs internettside.
Han er åpenbart en utdannet og svært intelligent mann.
- Mye av det han sier gir mening. - Sympati for en seriebomber?
Vær forsiktig. Kanskje FBI kommer og stiller spørsmål.
Vi måtte bestille ekstra eksemplarer. Det er venteliste.
- For hva da? - Manifestet. Man må skrive seg opp.
De forklarte det i The Times.
Han valgte visst mål som representerte noe.
Alt han snakker om. Miljøet, datamaskiner og kloning.
Han sendte bomber -
- til folk som sto for det han kjempet mot.
"Det er litt av Unabomberen i oss alle.
Vi deler kanskje ikke hans løsning på problemer, men kjenner problemet."
Og se her. Robert Sale i The Times.
"Manifestets første setning er viktig for publikum å forstå -
- og bør lede an i den politiske agendaen."
Jeg har glemt hva den første setningen var, men...
Den industrielle revolusjon og dens konsekvenser -
- har vært en katastrofe for menneskeheten.
Ikke sant? Du synes jeg er sprø, men det er jo egentlig sant.
Vil du ha The Post, må du stå på listen.
- Har du skrevet deg på? - Nei.
Kjære David...
Jeg vil begynne med å si at dette ikke er en unnskyldning, -
- og at det jeg mener om Linda ikke har endret seg.
Men... jeg står ved en korsvei i livet, -
- og jeg trenger broderlige råd.
En aktivitet som har vært tidkrevende -
- for nesten hele mitt voksne liv virker nå å ha blitt -
- unødvendig.
BOMBE DETONERER
Tilgi meg hvis jeg ikke sier mer.
RØRBOMBE
Hei, Ted.
David, du vet at jeg alltid har hatt problemer med å kommunisere med folk.
Jeg vet aldri hva de føler, hva de egentlig tenker.
Kom hit. Hvordan var skolen? Snakket du med Ms. Noble om lørdag?
Ja. Hun sa at det var greit.
Hele livet har jeg sett på livet -
- fra den andre siden av vinduet, -
- og jeg vet ikke hvordan jeg skal komme til den andre siden -
- der alt er enkelt.
David, hvordan vet man om det er for sent å forandre seg?
Hvordan vet man om det er mulig å begynne på nytt?
Jeg var dømt til å være en frik fra begynnelsen av.
Jeg klandrer fortsatt mamma og pappa.
SJETTE KLASSE
De flyttet meg to klasser opp.
Jeg var ikke klar.
Sett deg.
Men det verste var at jeg fortsatt var smartere enn de andre.
Jeg har aldri fortalt om Doug, men jeg tror det var der det begynte.
Jeg vet at det var der det begynte, for det var første gang...
Mitt første eksperiment.
- Se der. - Så flott.
DET FORHISTORISKE MENNESKE
Selv 40 år senere -
- kan man si at Doug var den eneste vennen jeg har hatt.
Tar av om ti, -
- ni, åtte, -
- sju, seks, fem, fire,
- tre, to, én. - Tre, to, én.
Oppskytning!
Ta ham.
Få ham vekk herfra.
- Stikk. - Kast den i øyet hans.
Stikk av!
Går det bra?
- Hei, Timmy. - Hei, Ted.
Hva har du lært i matten i dag?
Søren, Ms. Chipman suger, -
- og andregradsfunksjonene gir meg hodepine.
Hun kan ikke forklare hva de kan brukes til.
- Kan hun ikke? - Nei.
Men de er jo overalt.
Når du kaster en ball eller skyter med gevær, -
- er det andregradsfunksjoner.
David, jeg spør meg selv -
- om hvordan jeg gikk fra et uskyldig barn og til dette.
Jeg tror det var Harvard som gjorde det.
Du kjenner ikke til det, ikke til Murray og alt sammen.
Takk.
Mamma og pappa elsket det. "Sønnen min går på Harvard."
Men kan du tenke deg hvor ensomt det var å gå på college i en alder av 16?
Takk skal du ha.
DEMOKRATKLUBBEN
- Takk. - Flott.
- Her. - Takk.
"VI VIL SNAKKE MED DEG!"
PSYKOLOGISK AVDELING SØKER FRIVILLIGE
Alle spørsmålene og alle svarene på teoriene.
Takk.
Professor Henry Murray var alt jeg ville være.
En strålende gresk Harvard-gud.
Få dem ut så raskt og effektivt som mulig.
- Jeg har full tillit til deg. - Jeg vet det.
Så snart vi kom inn i rommet, ble vi desperate etter å klare det.
Etter å bli valgt inn i den indre sirkelen.
Han var Guds hånd som skilte sauer fra geiter.
JEG FØLER OFTE HAT -
- VIRKELIG FORSTÅR MEG.
Hvis jeg roper opp nummeret deres, reiser dere dere og blir stående.
Nummer én -
- fem -
- 21 -
- 24 -
- 47 og 89.
Til dere som står: Takk for deltakelsen. Dere kan gå.
Ikke snu arkene før jeg sier at dere skal begynne.
Begynn.
Nummer fire -
- sju, åtte -
- 15, 23 -
- 37, 42, 61 -
- 80, 91 -
- 96.
Gratulerer. De som er igjen klarte det.
Individuelle timer begynner neste uke.
Ingen hadde noen gang spurt meg om hvordan det var med meg -
- eller om jeg visste hva klokken var.
Takk for at du kom, Theodore.
Og her var en Harvard-professor som spurte om hva jeg syntes om verden.
- Som lyttet... - For et fint kontor.
...og noterte når jeg snakket. Tenke seg det.
Det var som om Kristus selv kom ned for å spørre meg om livet mitt.
Vi jobber så hardt for å rettferdiggjøre følelsesreaksjoner med moral -
- at moralkodeksen blir så svekket at den mister all mening.
- Tror du det er uunngåelig? - Det må være opp til den enkelte.
Det var nesten et år med det.
De ukentlige turene til annekset var som himmelen for meg.
Vitenskapen tror den har empiriske bevis for alt i universet, -
- men den forteller oss ingenting om mennesker.
Pudler som ser på hverandre.
Tror du ikke at frihet bare er det vi kaller det?
Vi kaller det fengsel og ikke et kloster.
Forskjellen er at munkene kan forlate klosteret hvis de vil.
De har selvråderett.
Vi leste en artikkel om stresspåvirkning på mus.
Setter man to mus i et bur, har de det bra og får lykkelige, lange liv.
Men hvis man setter 20 mus i samme bur, ødelegger det dem psykologisk.
Jeg mener -
- at det teknologiske samfunnet er uforenlig med individuell frihet, -
- og vi må ødelegge det og erstatte det med et primitivt samfunn -
- så folk kan være fri igjen.
Ingenting var forbudt. Vi snakket om alt.
Hver krik og krok av mitt liv, mine drømmer og min frykt.
Jeg er selvlært. Faren min forsto ikke sjakk.
Og han satte pris på meg for den jeg egentlig var.
Jeg har aldri forstått interessen for kvinners bakdeler, -
- kanskje bortsett fra hos sorte.
- Takk for at dere kom i dag. - Bare hyggelig.
Mr. Kaczynski, vi kommer straks.
Kanskje jeg også kan ta en hvis vi har tid.
BALKAN SOBRANIE-SIGARETTER
Balkan Sobranie? Bra jobbet.
Dette er venner av meg fra de føderale myndighetene.
Theodore er en av mine stjerner.
Han har fortalt oss om noen interessante ideer.
Denne veien.
Vi prøver noe annet i dag. Mennene er her -
- fordi studiet ikke bare handler om å utvide psykologiens grenser.
Du er med på noe mye større enn bare deg.
Dette er viktig for den frie verdens fremtid.
Jeg kan ikke bevege meg.
Du kan gå når du vil.
Du vet det, ikke sant?
- Det går bra, professor. - Bra jobbet.
Det siste året har du gitt oss hundrevis av sider materiale -
- der du forklarer din livsfilosofi -
- og dine drømmer om din egen og verdens fremtid.
Det har vært flott å få se inn i ditt sinns dypeste avkroker.
Jeg håper du føler at du har vært helt ærlig mot meg, -
- og at arbeidet ditt representerer den du er og det du tror på.
Selvsagt.
Jeg har likt samtalene og oppgavene også.
- Jeg hadde aldri holdt noe hemmelig. - Bra.
La oss begynne.
Jeg har tatt meg den frihet å dele sidene med andre forskere.
Noen av Harvards største tenkere.
Jeg er smigret. God morgen.
Dessverre var deres konklusjoner enstemmige.
De mente at flesteparten av ideene var uoriginale og barnslige, -
- og at resten var absurde.
Professor, jeg kan gjerne forklare videre.
Se på filmen fra vår siste time.
Jeg skal forklare resultatene.
Jeg mener at det teknologiske samfunnet er uforenlig med individuell frihet, -
- og vi må ødelegge det og erstatte det -
- med et mer primitivt samfunn så folk kan være fri igjen.
Seerne syntes det var et utvannet og barnslig -
- oppgulp av Jacques Ellul.
Du snakker mye om autonomi, men har stjålet alle ideene dine -
- fra en pocketbok.
- Jeg hevdet ikke at ideene mine var... - Vent, her er det beste.
Teknologien og dens sosialstrukturer -
- har gjort individet passivt, maktesløst og fanget av regler.
Selvrettferdiggjøringsvanvidd.
"Jeg hadde vært en stjerne hvis jeg ble født blant hulemenn."
Det er vel ikke dine egne mangler som har skylden?
- Det er helt... - Det er vel ikke bare -
- en middels matematiker som prøver å rettferdiggjøre sine egne feil?
Nei, det må være hele systemet som tar feil!
For du har jo mye mer innsikt enn alle andre, eller hva, Ted?
Vi må kvitte oss med alt det unaturlige og gå tilbake til naturen.
Du hadde vært sjanseløs hvis samfunnet brøt sammen.
En ekkel beta-hann som deg.
Han hadde blitt analpenetrert i hjel og blitt hundemat på ti minutter.
Og han hadde sikkert nytt det.
Nei. Jeg sa at dere ikke skulle nevne Theodores sadomasochistiske tendenser.
Det er urettferdig.
Folk vil se på meg og respektere meg.
De vil høre mine ideer, forstå at jeg har rett og gjøre meg til verdens hersker.
Da jeg skrev til moren din for å få tillatelse til dette, -
- skrev hun ikke bare under, men skrev et brev som svar.
"Theodore har desperat behov for psykologisk intervensjon.
Folk kaller ham ofte en ekling."
Mamma hadde ikke sagt det. Hun hadde ikke kalt meg det.
"Han væter sengen og onanerer så mye -"
- at jeg er bekymret for de mentale og fysiske konsekvensene.
Han har stormannsgalskap som ikke står i forhold -
- til hans mentale og fysiske evner.
Du har tillatelse til å gjøre alt som kan fikse gutten min.
"Wanda Kaczynski."
- Skrev moren hans det? - Vi bruker samme brev på alle.
Vi hadde fått bedre resultater med mer spesialtilpasset språk, -
- men jeg vil ha det standardisert.
Mennesket har gitt fra seg tøylene for samfunnsutviklingen...
Dette fant jeg ut senere, men det er godt dokumentert.
Murray var med i MK-Ultra, CIAs enorme prosjekt om tankekontroll -
- som perfeksjonerte hjernevasking for bruk på Sovjets spioner -
- for å knekke dem helt og endre deres grunnleggende tro.
Og vi... var forsøkskaninene.
Han valgte ut de mest sårbare for å se om vi kunne knekkes.
Og de andre var minst 18 eller 19.
Jeg var 16 år gammel.
La oss ta av elektrodene.
Theodore... du var utrolig flink.
Du overgikk mine forventninger. Du var så flink.
Jeg kunne ikke ha bedt om mer fra en forsøksperson og venn.
Jeg gleder meg til å se resultatet neste gang.
Neste gang?
Denne fasen vil fortsette i rundt 18 måneder.
Jeg forventer store ting fra deg, Ted.
Jeg trodde ikke på noe av det, vet du.
Jeg trodde at du trodde helt på det.
Jeg trodde ikke på noe av det. De ideene var bare...
De var dumme. Barnslige.
Vel... uansett.
Vi sees neste uke.
Ted.
Sigarettene dine.
Ted.
Ted? Hei, Ted.
Jeg er ferdig, og jeg så hvor du prøvde å lure meg. Bra forsøk.
Der ser du, Timmy.
Du har et godt hode for matematikk.
Det er noe eget. Ikke alle har det.
Veldig bra.
- Kan jeg stille deg et spørsmål? - Klart det.
Privat. Jeg kan ikke spørre moren min.
Theresa... kan vi gå en tur?
Ja, vær så god.
De plager meg hver eneste dag.
De kaller meg duegutt og brekker fingrene min bakover.
Mora mi sier bare: "Vær deg selv", men det er sånt mødre gjør.
Jeg trenger råd fra en mann.
Slike folk går etter frykt og svakhet og har bare respekt for styrke.
Du bør ta armhevninger og situps hver dag.
Snart ser de styrken din og lar deg være i fred.
Det var et godt papparåd. Jeg begynner i kveld.
Og hvis de prøver seg, så skal de få svi.
Du kommer ikke til å trenge det. Det er det flotte.
Jeg vil det. Jeg vil ta igjen.
Du trenger ikke å ta igjen, Timmy. Ikke gjør det.
Det verden synes om deg, det mobberne sier om deg, -
- spiller ingen rolle.
Du er annerledes enn dem, og det er bra.
Du ser verden på en annen måte, -
- og det er bra, og det er ikke... sånt mødre sier.
Det krever utrolig styrke og mot å være annerledes enn de andre, -
- men jeg lover deg at det er bra.
Hei... Jeg lover.
Greit.
Vent litt.
Her. Jeg skal ha bursdagsselskap.
Kan du komme? Du trenger ikke å ta med presang.
- Vi skal ha kake. - Det er veldig...
Jeg vet ikke om jeg kan.
- Det er et lite selskap. - Ja...
Jeg har ikke så mange venner. Men du trenger ikke å komme.
Jeg vil gjerne, men...
Jeg er opptatt.
Du trenger ikke hvis du ikke vil.
Jeg skal prøve, ok?
- Ok? - Ja.
Du får dra tilbake.
Greit.
Murray brukte et år på å forføre meg og to år på å knekke meg.
To år.
Hvorfor fortsatte jeg å komme?
For å bevise for dem... at de kunne sette meg i den elektriske stol, -
- men at jeg aldri ville gi meg og aldri la dem knekke meg, -
- og det gjorde de ikke. Jeg knakk ikke.
De knakk meg ikke.
LA OSS ROCKE!
Jeg kan slutte nå.
Jeg kan slutte.
Men... hver gang tankene løper fritt, kommer jeg tilbake til rommet på Harvard.
Hver gang jeg lukker øynene, er jeg spent fast i stolen.
Hjelpeløs, sint, avmektig, strippet for all respekt.
Og jeg blir så sint.
Jeg har levd med sinne i hele livet.
Alle jeg har vært glad i -
- og beundret har forrådt meg. Mamma...
Du forrådte meg og dummet meg ut for professor Murray.
- Hvorfor skrev du det? - Hva da?
Jeg ga deg tillatelse fordi du ba meg om det.
Doug... Murray -
- og du også, David.
Til og med du.
Nå skal jeg ta deg.
Gjør addisjonen din nå.
Det er riktig.
Flytt den bakover.
Et par ganger.
Hva med et smil?
Vi må ta dem ned. Det kommer folk. Ted.
Slutt, Ted. Gi deg.
Ted.
Hallo.
Hei! Greit, dra hjem. Du har sparken.
Svik etter svik etter svik.
Til jeg ikke kunne stole på noen.
Jeg vil at de skal høre på meg.
Jeg vil at de skal svi for det de gjorde mot meg.
Vel... la sauene hate meg.
De får ikke ignorere meg.
En gang i tiden ga det mening -
- og føltes berettiget, -
- men når jeg tenker tilbake på det, -
- hvor mange år har jeg sittet ved dette bordet?
Hver eneste gang tror jeg at denne kommer til å gjøre meg lykkelig, -
- men det skjer aldri.
Noen ganger tror jeg at jeg bare vil straffe dem -
- for at de har det jeg egentlig vil ha.
Et hjem, en familie -
- evnen til å være normal.
Jeg er en 53 år gammel jomfru.
Og jeg innser at tiden jeg har brukt på all ødeleggelsen -
- er tid jeg kunne ha brukt på en familie, en sønn, -
- en som hadde sett opp til meg.
Som jeg bare kunne... elske.
Jeg ga avkall på alt for respekt.
Men det jeg egentlig vil ha er...
Fortiden min trenger vel ikke å diktere fremtiden?
Jeg kan fortsatt vokse...
Jeg kan fortsatt forandre meg... kan jeg ikke?
Fikk du to sånne gaver? Så bra.
- Oi. Fett. - Du store.
Livet mitt skulle ikke bli slik.
Herregud, David.
Det skulle ikke bli slik.
Tekst: John Friberg