Neața.
Ce bei?
Cafea. Îmi place când fumez.
Da. Tuturor le place. De aia am făcut-o.
Oh, tare. Mulțumesc
Nu "Mulțumesc". Îmi vreau cafeaua.
Atunci mai fă.
Nu mai e.
Am plecat după o țigară.
Nu trebuia s-o lași aici.
Mersi de sfat.
E cam fierbinte, nu?
Exact cum îmi place.
Mă duc eu.
Liz!
Cu cine avem onoarea?
L-am prins în tufe filmându-mă când eram la duș!
Scârbos!
Nu tu. Doar scârbos.
Omicron m-a pus.
- Haide. - Cine e Omicron?
Haide. E prietenul lui imaginar.
Las-o mai moale. Are o perioadă urâtă.
Nu mă interesează. De când ai apărut,
familia asta mi-a făcut numai probleme.
- Să nu-l văd... - Da.
- sau chem poliția. - Mulțumesc.
Hei, prietene, ai stat cam mult cu Omicron.
N-ai vrea să stai cu oameni reali?
Omicron e real. E de pe Jupiter și vorbește ca un robot.
Și reparăm căsuța din copac.
Da, sigur... e real și înțeleg.
- Da. - Uite,
dacă vrei ceva, vino la mine...
Nu mergi la vecina să-i ceri lucruri, da?
- Bine. - Super.
Dă-mi o îmbrățișare.
Ș apoi pleci, da?
Vino înapoi.
Întoarce-te.
Ben! Ce?
Ben...
De când fumezi?
- Sunt pentru Omicron. - Știi ce?
Am încercat să-l accept pe Omicron, dar
te influențează negativ. Du-te în camera ta.
Te urăsc! Vă urăsc pe amândouă!
- Ce l-a apucat? - Nu știu.
- Mă dezgustați. - Ne-am cerut scuze.
Mie-mi pare rău.
Că m-am bazat pe voi, degeneratelor.
- Am înțeles. - Sigur? Nu prea cred.
Creierele voastre pline cu fum nu înțeleg nimic.
Din cauza voastră, Ben vorbește singur toată ziua.
Are un prieten imaginar. Nu-i mare scofală. Și eu am avut.
Și uite unde ai ajuns. Un coș cu o perucă blondă.
Să meargă la un psihiatru.
În niciun caz. Pemberton nu merge la psihiatru.
Are nevoie de un model pozitiv. Aici intervin eu.
Doamne.
Patetic.
Are dreptate. Ar trebui să vă fie rușine.
Mi-e rușine de mor, bine? Puștiul are probleme.
E vina noastră că l-a inventat pe Omicron.
Sunt agitată numai când mă gândesc.
- Vreau o țigară. - Hai la o țigară.
Nu pot să cred.
Ce exemplu îi dați lui Benito?
- Dă-te la o parte. Nu înțelegi. - Nu?
Plasture anti-nicotină?
Alba, ai fumat?
Da, Alba a fumat! De la patru ani.
În Guatemala, le dau droguri copiilor în loc de bomboane.
Ești plină de surprize.
Acum le ascund în trusa de prim-ajutor din cameră,
pentru că mi-e rușine.
Să încercăm și noi. Dacă a mers la ea, ne ajută și pe noi.
- Să facem ceva. - Da.
- Luați una acum. - Bine.
Eram niște copii.
Ben, putem intra?
Bună, amice.
Ascultă...
Am fost cam dure mai devreme
și ne cerem iertare.
Nu am fost cele mai bune exemple pentru tine...
dar, de azi ne schimbăm, bine?
Ne vindecăm.
Știi ce vom face întâi? Vom renunța la țigări.
Sunt îngrozitoare. Provoacă efecte grave.
Cum ar fi?
Astm...
Respirație urât mirositoare, dinți galbeni, piele scârboasă...
Ai arătat spre mine?
N-ai nici o piele grozavă.
Bine.
În fine. Chestii de la suprafață,
dar toți știm că cel mai mult contează ce e la interior.
Vreau să te întreb ceva important.
Când o să fii mare, vrei să fii un om rău, capricios?
- Nu. - Nu!
Nimeni nu vrea. E rău să ai pe cineva așa.
- Să nu fumezi, da? - Bine.
Bine.
Mai pot fi prieten cu Omicron?
Sigur.
- Stai departe de probleme, bine? - Bine.
- Spală-te pe mâini și pe față. - Fă un duș.
A înțeles, nu?
Da, sigur.
Și eu am înțeles. Țigările sunt periculoase.
Caut un motiv să renunț.
Și eu.
- Deja mă simt mai sănătoasă. - Da.
- Și eu. - Da.
Noapte bună.
Te-am prins!
Dependentă!
- Ești slabă. - Uite cine vorbește.
Eu? Nu! Asta?
Nu e nimic. Mai era una. Nu voiam s-o arunc...
- Sigur. - era în dulap, îmi zâmbea.
- Ai mai desfăcut un pachet? - Mă las responsabil.
Ești plină de porcării.
- Și tu la fel. - Asta e ultima.
Mai voiam una să-mi amintesc cât sunt de scârboase.
- Da. - Sunt scârboase.
- Total. - Gata.
Veneau în Rhode Island o dată la zece ani
și toată lumea era încântată.
Vindeam bilete și cu 10 minute înainte să urce pe scenă,
- vărsam morfină pentru pisici. - Ce-i asta?
Morfină pentru pisici.
- Da. Proastă întrebare. - Așa e.
Era fain la spectacol?
Câteva zile mai târziu, într-un
centru de boli psihice, o femeie
îmi împletea părul. Lou Diamond Phillips.
Nu semeni cu mama.
De unde crezi că luam morfina pentru pisici?
Mai dă-mi una.
Gata?
- Da. - Dă-mi-o pe a ta.
Nu trebuia s-o termini repede.
Povesteam ceva interesant.
Știi ceva? Bine. E în regulă.
- Nu mai fumăm. - Am terminat.
Asta voiam. Am primit ce voiam.
Păcat, că era frumos.
- Era puțin. - Da.
Suntem prietene de țigări la timp.
- Da. Ne vedem mâine. - Da.
Nimic nu e mai bun decât asta.
Timp cu fratele tău.
Plămâni plini cu aer proaspăt.
Ar trebui să mă întorc repede la Omicron.
Am vorbit eu cu Omicron.
A zis că poți sta azi cu mine.
Ciudat. Omicron te urăște.
Da? Ce-am făcut?
A zis că arăți ciudat și că puți.
Spune-i lui Omicron să-mi spună asta în față,
ca să-i trag un șut, să-l trimit în pădure.
Poți încerca, dar e mai mare ca tine.
Nu mai vorbi de Omicron, bine?
Azi trebuie să-ți predau din cunoștințele mele.
Ai întrebări?
De unde vin mirosurile?
Treci pe bicicletă.
Bine, ține ghidoanele drepte
și pedalează singur. Bine?
Bine. Ține picioarele pe pedale.
Da? Te descurci foarte bine.
Ai grijă la poartă!
Nu! Încetinește! Pe lângă poartă!
Nu!
Cred că l-am omorât!
Cred că l-am omorât! Nu!
Ajutor!
Aleargă!
Scutește-mă! N-am zis nimic când te-ai odihnit pe trotuar.
- Ba da. - Da, așa e.
Ce-i asta?
Ce se întâmplă?
Mă scuzați, domnilor.
- Ce se întâmplă? - Un incendiu azi noapte.
Nu crezi că...
Ba da, cred.
Sărim 20 de garduri. Haide.
Hei!
Mackenzie!
Pe tine voiam să te văd.
Ce e, Liz? Ce se întâmplă?
Îți spun eu.
Nepotul tău nebun mi-a dat foc la casă.
Ce? E o minciună.
Da? Perversul ăla mic are o obsesie.
Nu te flata. E din cauza lui Omicron.
Da, e un copil. Nu fumează.
De unde știi că era țigară?
- Am bănuit. - Ai bănuit bine.
- Am bănuit. - Ai nimerit.
Aș fi ghicit și eu.
- Dacă spun „foc”, ea zice... - Ursul afumat!
- Apoi aș spune țigări. - Doi...
- Apoi ar zice țigări. - Sunt trei chestii.
- Bine! - Da.
M-am săturat de joacă cu voi.
Ciudatul ăla mic o încurcă rău.
- Am încercat. - Oprește-te.
Nu acum. Să mergem.
Ai făcut tumbe azi.
Am luat toate bandajele din trusa Albei.
Deja mă simt mai bine.
Stai liniștit. Fetele se sperie de cicatrici.
Bine.
Nu eu am strigat „țigări” în cartier.
Sunt agitată.
N-am mai stat așa mult fără țigări.
Frățiorul tău e suspect
într-un incendiu, deci...
Dră Mickey? Un domn de la pompieri vrea să vorbească cu dvs.
Bună ziua!
- Lt. Shields. - Bună ziua.
Scuze de deranj, dar voiam
să vorbesc cu nepotul dvs de incendiu.
Știți ceva? E absurd.
Femeia asta e deranjată de familia mea
de la faza cu electroșocuri.
Vreau să-l întreb ceva pe băiat și plec.
Da.
Da, ajutăm fericite.
Cioc, cioc. E cineva acasă?
Ben?
Ce-ai pățit la față, amice?
- Am căzut de pe bicicletă. - Ești bine?
Te doare?
E normal. Chestii copilărești.
Biciclete, zgârieturi, chestii.
Domnul vrea să-ți pună câteva întrebări.
- Da. - Bine.
Bună, Ben. Sunt Lt Shields. Investighez un incendiu.
Tare! Îmi plac incendiile!
Da, cui nu-i plac?
Incendiile sunt... Da.
Tu știi mai bine, nu?
Am înțeles că tu ai incendiat pensiunea.
- Poftim? - Da?
Ai văzut Backdraft? El a făcut-o.
Cine?
Unul din frații Baldwin.
Nu? N-a fost fratele bun.
Nici cel rău. Greu de spus.
Au același...
Nu mai știu. Am văzut filmul demult.
Pune întrebările.
Ben, ce-ai făcut azi-noapte?
Trebuia să mă întâlnesc cu Omicron, dar vecina l-a distrus.
- Cine e Omicron? - Prietenul lui imaginar.
E absolut normal să aibă.
Pot vorbi cu Omicron?
Nu cred. Nu-i plac oamenii.
Da, nu-i plac oamenii. Nici mie.
Ce zice de vecina ta?
N-o să-i placă faptul că m-a băgat în belele.
Va fi ceva de genul...
„Îi smulg inima tipei dacă se mai ia de tine, Ben.”
Copiii.
Sunt... Nu e drăguț?
Copiii spun prostii câteodată.
Nu... Vravo, amice.
Haide, amice.
Copilul ăsta.
Bogată imaginație, nu?
E un copil bun.
Doamnă, fac asta demult și vă asigur:
copilul a dat foc pensiunii.
Trebuie să înțelegi, da?
Nu înțeleg. Nu-mi place ce insinuezi.
Nu insinuez nimic.
Nu e bine.
Acum ei cred că el a făcut-o. Ce ne facem?
- Trebuie să acceptăm. - Așa e.
- Sau poți s-o faci tu. - Ce?
E o nebunie să ne asumăm toți vina.
- Viața ta e oricum distrusă. - Cum dracu?
N-am vrut să sune așa.
Adică e prea târziu s-o iei de la capăt.
Du-te de aici. Sunt tânără.
La început de drum. Ești copil.
Ia tu vina asupra ta. Ești minoră, scapi repede.
În plus, au fost țigările tale.
De unde știi?
Tu fumezi doar o parte. Eu fumez până la filtru.
Ca o americancă.
Am o idee.
Ascultă... Îl lăsăm pe Ben să fie vinovat?
Ascult.
Știm că e nevinovat, dar ceva nu e bine la el.
E un ciudat, sigur.
Nu-l ajutăm să se dezvolte deloc.
Îi e mai bine fără noi.
Da. Ce poate fi cel mai rău?
Îl trimit la școala militară?
Puțină disciplină nu i-ar strica.
Poate va fi chiar mai bine.
Va fi solid.
Cel mai bun lucru pentru puștiul ăsta.
- Știam eu! - Alba, ce naiba?
Fumați?
Și Benito? Nu vă pasă de Benito?
Fumăm din cauza lui Benito.
Încercăm să rezolvăm o problemă.
Și plasturii?
Îmi plac!
Combinat cu țigara e o chestie total nouă.
Plasturele e tare, Alba.
Ghici unde e. L-am pus la subsuoară.
- Haide. - Da.
Direct la fluxul sanguin.
- Super. - Da.
- Să vă fie rușine. - Hei.
Ba ție că noi vrem să rezolvăm problemele.
Parte din soluție sau dispari.
Da, Alba. Ce alegi?
Tipul pe care...
Ce cauți?
Răspunsuri.
Păi...
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat cu bicicleta.
Da. Îi spun lui Omicron că a fost un accident.
A fost un accident.
Sper că înțelege și el.
Mă gândeam să ne uităm la un film.
Nu pot. Trebuie să mă duc în pădure.
Ce faci cu ciocanul?
Lovesc chestii.
Ce fel de lucruri?
Orice îmi iese în cale.
Scuză-mă.
Măi-măi.
Ești într-o situație delicată.
Mărturisești, Ben e liber și tu stai în închisoare
sau stai liniștită și-l trădezi pe băiețel.
Ți-am explicat care e situația.
E o singură soluție.
Care?
Un vagabond.
Un bărbat fără legături cu societatea care poate fi ușor uitat.
Despre ce vorbești?
Nu știu.
Sunt amețită.
Hei, avem o pro...
E fantastic de ciudat!
Nu e ce pare.
Nu-mi pasă. Fumați.
Din partea mea, puteți să faceți cancer.
- Ușor. - Prea dur, Chip.
În timp ce vă drogați,
Ben își pierde mințile!
Bine. Vorbesc eu cu el.
- Unde e? - Ghicește.
E în pădure cu Omicron. Dumnezeu știe ce fac.
M-am săturat.
- M-am săturat de el. - Bine.
Vin și eu după voi.
Ben, putem veni și noi?
A fost tare ciudat.
Doamnele întâi.
Amice, ce faci?
Stau cu Omicron.
De asta am venit aici.
Vrem să vorbim cu tine despre Omicron.
Cine dracu sunteți?
Eu sunt Chester Omicron.
Bună, Chester.
E de pe Jupiter.
Jupiter, Florida.
- Nu e geaca tatei? - Da.
E geaca mea!
Ben mi-a dat-o!
Omicron, ei sunt Mickey, Sabrina
și Chip, cel care a zis chestiile alea despre tine.
Nu, n-aș putea...
- Adică el minte? - Nu.
Omicron, ce te aduce în Greenwich?
Am venit aici să mor.
Da.
Scuze.
Mi s-a spus că am...
cancer la plămâni
și am venit în pădure...
să fumez până mor.
Păi...
Și așa l-am găsit.
Micuțul e cel mai tare.
Așa e.
Nu?
Mi se pare că l-ați neglijat destul de mult.
- L-am învățat pe bicicletă. - Era să moară.
Dumnezeule... Era acoperit cu plasturi anti-nicotină.
Chip?
Greșeala mea!
Asta explică comportamentul lui.
Nu știu unde ar fi fără mine.
L-am învățat multe...
Ceasul și să fluiere.
Arată-le.
Mai lucrăm.
Puștiul mi-a salvat viața.
M-a învățat să iubesc din nou.
Aș face orice să-l răsplătesc.
Da?
Orice?
E un sacrificiu drăguț pentru familie, dle Omicron.
O fac pentru Ben.
Nu pentru voi.
Da.
Apreciem mult.
Dacă aud că puștiul fumează,
mă întorc.
Și vă omor.
- Am înțeles. - Da.
Ben, vreau să-ți dau ceva.
Dacă vrei să vorbești cu mine, folosește-l și voi fi acolo.
Păi...
Pa, Omicron.
Voi...
aveți grijă...
de voi.
Da.
Mergi mai departe.
- Ne punem centura și plecăm. - Da.