INTERZIS
NU INTRAȚI
Atenție!
La o parte, idioților!
Bine. Toată lumea afară.
Învățați ceva ce n-o să folosiți.
„Pa, mătușă Mickey. Mulțumesc. Se vede că nu sunt a ta.
Nu-mi place să mă trezesc la 7.” E-n regulă.
- Mulțumesc că ai mulțumit. - Da, nu uita...
Mâine, după ore, trebuie să merg la dentist cu Ben.
- E treaba lui Jimmy. - Ce? De ce?
- Eu nu merg. - Nu.
De ce trebuie să meargă la dentist?
- Să ne curățăm dinții. - N-aveți periuțe?
- Generația ta e sensibilă. - Dentiștii sunt bătrâni.
Nici generația mea, nu?
Eu n-am mers la dentist și sunt bine.
Ai dintele ăla stricat de cel puțin cinci ani.
Și mă plâng? Nu, mestec pe partea cealaltă
și evit cald și rece. Corpul e dentistul.
Când dintele ăla vrea să iasă, va ieși natural.
Vine directorul. Ieșiți. Repede.
- Haide. - Dră Molng, putem vorbi puțin?
Dacă e despre mașină...
Nu e. N-o mai face, dar eu voiam să
să vorbim de hărțuirea unuia dintre copiii dvs.
Da, se mai întâmplă.
Chip e o țintă pe picioare, nu? Sincer vorbind.
Dacă aș putea, l-aș bate zilnic.
Nu e vorba de Chip. Ci de Sabrina.
Da, e greu. E cea mai rea.
Deja o ține de câteva luni.
Mă dărâmă, eu încerc să mă ridic.
Iar mă dărâmă, iar mă ridic.
Sincer, m-a epuizat.
Îmi pare rău pentru tot,
dar Sabrina e umilită.
Poftim?
A fost scoasă din grupul ei de prieteni
și, cum e cea mai populară elevă,
are efect enorm asupra întregului ecosistem.
Vorbim despre aceeași Sabrina?
Păr negru? Drăguță într-un mod ciudat?
Am vorbit cu ea. Nu mă asculte. Ești mătușa ei.
Poate reușești tu.
Da, probabil. Mersi că mi-ai spus.
- Ea este umilită! - Ce tare e asta!
Karma e corectă, dar și o ticăloasă fără inimă.
În mod normal, nu-i doresc răul nimănui,
dar Sabrina să mănânce singură, e prea de tot.
Tare bună!
Ar putea fi cel mai bun lucru
- care i s-a întâmplat. - Da.
A dărâmat-o un porc.
A făcut prostii în pat
și nu mai poate dormi în așternuturile alea.
Dormi în așternuturi pătate, nu?
Da.
Noapte bună.
Vise plăcute. Baftă.
Ai avut o zi grea la birou?
Ce dracu mi-ai zis?
E doar o groapă în drumul tău.
Crezi că e amuzant?
Uită-te în oglindă, ochi de insectă.
- Să luăm o gură de aer. - Da?
Vrei să spui ceva, Alba?
Nu. Ai dreptate, orice ai zice.
Asta ziceam, chismosa.
Nu știu ce înseamnă, dar cred că e urât.
Da? Ce-a fost asta?
Nu știu.
Credeam că batjocorirea o va mai îndulci, dar e mai rău.
O facem mereu, dar de obicei e ceva artă, știi?
Nu-i nimic inteligent.
Mi-a rănit sentimentele.
Asta îi face ei hărțuirea?
Nu e delco distractiv, cum credeam.
- Nu. - Bine, vorbesc eu cu ea.
Da. Fii curajoasă.
Pot să intru?
Ce vrei
Directorul mi-a zis că ești hărțuită
și voiam să-ți spun că știm cum e,
- inclusiv eu, dacă-ți vine să crezi. - Cred.
Bine. Super.
Poate sunt de ajutor.
Ce avem? Chiloți, învârteli, atingere în zona intimă?
Nu. Hărțuire cibernetică.
Ce dracu-i asta?
Hărțuire, dar pe internet.
Tocilarii se iau de tine de pe calculatoare?
- Nu tocilari. - Da, dacă sunt pe internet.
Prietena mea, Zoe.
Fosta, mă rog.
De ce n-o distrugi sistematic? Nu asta faci mereu?
- Nu pot. - De ce?
Pur și simplu nu pot.
Nu prea e genul tău, asta-i tot.
N-ai altceva mai bun de făcut?
Chiar nu te pricep la machiaj,
chiar dacă o faci de 70 de ani?
Am înțeles, văd unde duce discuția, deci am plecat.
Cum a mers?
M-a deschis,
m-a umplut cu devastare și m-a cusut la loc.
Stai să te întreb ceva.
- Arăt de 70 ani? - Ce?
Uită.
Dintr-un motiv, nu ripostează.
- E o scurgere în ecosistemul nostru. - Nu.
Nu mă descurc cu o Sabrina mai răutăcioasă.
Atunci, trebuie să facem ceva în locul ei.
Asta-i fața ta?
Oamenii de știință au găsit o cale să pună o coadă de cal pe o chifteluță?
E tare.
- Da. - Mai am una.
Mai ai una?
Pari o conservă de tun
căreia i-a expirat data de consum.
- N-o înțeleg. - E bună.
- Da, miroase. - Bine.
Ce faci cu laptop-ul meu?
Hrănim hărțuitorii cibernetici cu ambele butoaie.
Ce? Dă-mi să văd.
- Ești pe contul meu. - Normal. Cum să fiu în locul tău?
O, Doamne.
- Asta-i rău. - Ea a avut ceva împuțit.
Ești la ton? Dă-i în sus, al meu e amuzant.
Nu înțelegi! Zoe mi-a furat jurnalul din dulap!
Stai, ai o agendă?
Nu e o agendă, e un jurnal.
Da? Din cauza voastră l-a postat pe net!
Stai. Calmează-te. Bine? Să vedem.
Ești tu?
„Părăsită, pustiită, respinsă.
„Am pornit cu barca pe marea greșelilor părinților mei.
„Cine mă iubește? Marinarii nu. Marea nu. Cerul?
„Cerul doar privește.” Bine.
Un flux de conștiență!
Da, așa se vede.
Are clasă.
- Ce crezi? - Nu... e drăguț.
Ești o scriitoare bună.
Tăceți din gură!
Dă-mi-l!
Mi-ai distrus viața!
Știai că e așa urâtă când plânge?
Nu plâng!
Da.
Bine.
Peștele pare bolnav.
Poți să crezi?
Ce e de necrezut?
Totul. Propaganda făcută de Marele Dinte,
care-ți spune că nu ești om
dacă nu „Zâmbești ca o vedetă.”
Despre ce vorbești?
”Profesioniștii” folosesc frica să ne convingă
că avem nevoie de ei, când ai putea s-o faci singur.
Și maimuța poate.
Oamenii nu-și fac dantura, că trebuie aptitudini speciale.
Pot să-mi desfund toaleta, dar las instalatorul.
Nu vorbesc de instalatori.
Bravo, micuțule.
Ne vedem peste șase luni?
Am doar o gaură!
Serios?
Cine a zis? Jocheiul de dinți? Să-l credem.
Mă scuzați?
Scuze, doctore.
Dacă vezi ce e în gura lui, ai zice că e un prost.
E bine. S-o facem.
Sigur clovnul ăsta nu poate să-mi spună ce dinte mă deranjează.
Cred că e molarul numărul 19.
Cel negru. Trebuie scos imediat.
Bravo. Urmează vânzarea.
- Cât mă costă? - Nimic.
Asigurarea o acoperă.
Crezi că are asigurare?
Atunci costă 1500 $.
Sau îți cumpăr un set nou de golf
și sărim peste operația care nu e necesară?
Sigur că e necesară.
Infecția aia ți se duce în sânge și te omoară.
Atunci las-o acolo.
- Poți muri? - Nu-l crede pe atingătorul de limbi.
Mai demult, dentiștii nu contau deloc.
Frizerii aveau grijă de ce era pe umeri.
Nu știai, doctore?
Nu știu de unde vine animozitatea asta,
dar dintele ăla chiar trebuie scos.
- Fă-o singur, atunci. - Cred că da.
Și tu poți face tot ce vrei.
Să mergem, băieți.
- Trezirea. - Nu.
Gata cu lamentatul. Haide.
Lasă-mă singură. E vina ta.
Nu poți asta aici. Trebuie să mergi la școală.
- Nu pot. - Nimănui nu-i pasă de agenda ta.
- E un jurnal. - Mă rog.
Nu contează. Nu-i mare scofală.
Nu înțelegi.
Toți mă respectau și le era frică de mine.
Acum cred că sunt un sac cu emoții.
Haide, nu zic asta.
Mai le e frică de tine.
Ești cea mai înfricoșătoare persoană.
Mi-e frică să ies din cameră dimineața,
de teamă ce o să-mi spui.
- Serios? - Da.
Mai știi când ai zis că am o voce groasă?
- Da, a fost bună. - Super bună.
De parcă ai avea unt în gât.
N-are nicio logică. Nu înțeleg ce înseamnă,
dar asta e. M-am tot gândit la asta de atunci.
Vezi, ești în mintea mea. Ticăloasa asta ești tu.
Pe asta să o vadă.
Dar cum?
Te duci la Zoe acasă și-o calci în picioare.
Da...
Cred că-aș putea s-o fac.
Crezi? Vreau să te aud.
Bine, o calc în picioare.
- Fericită? - Fericită?
Nu, nu sunt fericită.
A sunat ca și cum te-ai duce acolo
s-o gâdili, dar nu asta trebuie să faci.
Fata asta te-a umilit. Ce-ai de gând?
O calc în picioare!
Asta zic! Ce-o să faci?
O termin!
Îmi place! Hai să luăm agenda.
- E jurnal. - Nu contează!
FRIȘCĂ FOARTE CREMOASĂ
Unde e mai ușor asta decât să mergi la dentist?
E mai ieftin. Știi cât costă un rezervor de azot?
Nu. Cât?
Nu știu. Dar mai mult decât frișca.
Desigur, nu e medical, dar tot îmi dă senzații de oa-oa.
E o nebunie. Ne întoarcem la dentist.
Nu, absolut.
Azi vă învăț o lecție valoroasă.
Puțină autosuficiență.
Nu poți să ne înveți cum să schimbăm un cauciuc?
Am emoții că-ți scoți dintele.
- Mersi, amice. - Nu-l încuraja, Ben.
Știi ceva, Chip? Stai să-ți spun ceva.
Ascultă și tu, Ben.
În viitorul îndepărtat urmează holocaustul nuclear.
Card de credit, bani, fără casă.
Nimic nu merge. Sabrina, Laba, Mickey...
S-au dus. De ce?
Le-ai mâncat.
Trebuia.
O să faci ceva pentru tine?
86,78 $.
E puțin mai mult decât voiam să dau.
Dă totul înapoi, în afară de frișcă, vodkă și clește.
Da.
Să petrecem.
DEMONUL VITEZEI
Ce asculți?
Muzică de bătaie. Să ne ajute să batem.
De ce țipă?
Sunt supărați că nu cântă bine?
Nu te mai gândi, bea energizantul.
Nu mai pot. Îmi explodează inima.
Funcționează! Ești gata?
- Da! - Da?
- Ești gata? - Da!
Să mergem.
- Ce faci cu gheața? - Vezi tu.
Da! Gata?
- Sunt gata! - Da? Bine.
Fără ezitare, da?
Când deschide ușa, o aruncăm.
Am înțeles!
Răcorește-te, cățea!
- Sabrina, ce faci în casa mea? - E casa mea, Zoe!
- O secundă. - Dă-mi jurnalul
sau te bat până-ți simți fundul!
- Pauză! - Ce zici?
Pauză!
Ne scuzi o secundă? Putem vorbi?
Ce dracu faci?
Adică? Îi tăbăcesc fundul!
- Ba nu. - De ce nu?
Pentru că stă pe el, în cărucior.
- Ce treabă are asta? - Are multă.
- Nu poți bate un invalid. - De ce?
Așa. Asta-i regula.
E învechit. Trebuie tratată ca orice altă persoană.
Pleacă de aici. N-o să înțeleg generația asta.
Ce trebuie înțeles?
Scuze, eu o să plec.
Sabrina, dacă ai nevoie de mine,
sunt la calculator, postez jurnalul tău. Pa!
Nu!
O aveam, Mickey!
Nu mi-ai zis că nu merge! Haide!
Bine, spune-mi. Cât e de grav?
„ Mintea mi-e aglomerată, ca un sertar necurățat,
că ar dura prea mult,
ar fi dureros.”
Asta e umilitor.
Da, eram într-o loc urât, Alba. Bine?
Asta de drăguță.
„Mickey mi-a păstrat o jumătate de sandwich cu ton.”
„Gestul ăla mic a fost cel mai frumos,
de când m-au abandonat părinții.”
Era pentru Jimmy.
Dar mă bucur că ți-a luminat...
- Nu. -ceea ce părea o zi grea...
Dă-o dracu, bine? N-are rost, bine?
Nu există plan B.
Aș putea să mă omor.
Nu e o idee rea.
- Mersi. - Păi... Nu.
Nu să te omori, dar să ameninți că o faci?
Toți vor crede că ești nebună și nu se vor mai lua de tine.
Sinuciderea e tristețe, nu nebunie.
Nu asta vrem. Crimă-sinucidere...
- Da. - Nimeni nu se pune cu asta.
Nu știu. E cam bolnav, Jim Jones nebunul.
Merg spre auto-sabotaj, epavă de tren.
Gen nebunia lui Britney.
- Îmi place Britney. - Sigur.
Toți o adoră, e perfectă.
Și se bucură acum de a doua șansă.
Da.
Trebuie să faci ceva.
Ding-ding, băieți. Începe lecția.
Sunt mai bine ca oricând.
Ți s-a stricat dintele că ai mâncat multă frișcă.
N-o mănânc. Trag azotul din tub.
- Pot să iau și eu? - Nu.
Nu până când nu ți se dezvoltă creierul complet. Vorbim la 13 ani.
Bine. Aș putea să-mi smulg limba. Clește.
Priviți și învățați.
Ai greșit dintele. Cel negru trebuie.
Știu care e, bine?
Nu văd în gură.
Știi ceva? Fă-o tu.
Ba nu. Nu mă ating de chestia aia.
- O fac eu. - Da, mai bine.
Guma asta cu cap roșu oricum îl va strica.
Dă-mi cleștele.
Da.
Așa. Mai ai șansă.
Bine, înainte să dispară amețeala.
Am înțeles.
Haide.
Nu pot! E prea lipicios și mic!
Da, trebuie să-l strângi bine!
Bine, am înțeles.
Da. Apucă-l și rupe-l.
Bine.
- 1, 2, 3! - 1, 2, 3!
O, Doamne, s-a rupt!
Calmant!
Ești bine?
- Arde! Nu mă atinge! - Scuze!
Asta e când suntem auto-suficienți!
- Ia cheile! - Ia cheile!
Ne trebuie un profesionist.
O să crească la loc.
Hei... stai!
Ce faci?
Adică? Fac ca Britney.
Stai.
- Stai puțin. - De ce?
Cred că firele vechi poate s-au încrucișat puțin.
- Adică? - Știi,
vrei să te razi în cap ca Britney.
- Da. - Problema e
că eu și Alba ne-am referit la altceva.
Ce se întâmplă?
Scuze pentru ce urmează!
- Ce? - Bine?
Uite nenorocita. Luați-o.
Sabrina Pemberton?
Centru de îngrijire psihiatrică involuntară.
Mă închideți la nebuni?
Da.
Pune jos arma și vino cu noi.
Nu e o armă, uite.
E aparat de tuns. Ce?
Nu sunt nebună! Voi sunteți nebuni!
- Toți sunt nebuni, mai puțin ea. - Mâinile jos!
Original. Drăguț.
Nu. E... bine.
Mickey?
Mersi pentru sandwich.
Cu plăcere.
A mers bine.
DENTIST GREENWICH
Doctore, ajută-mă. Hai înăuntru și scoate-mi-l!
Mâinile jos.
Ce vrei să auzi? Că ai avut dreptate și eu nu?
Trebuie să mergi la urgențe.
Ajută-ne. Plătesc eu.
Sunt pediatru. Trebuie un chirurg oral!
Cred în tine!
- Cred în tine! - Te avertizez, lasă-mă!
Doamne!
Arde!
Mi-ai dat în gură! Haide! Vino aici!
Haide.
Ieși. Ieși din mașină. Haide!
Mâna!
Bastard sadic!
M-ai strivit.
SPITAL PSIHIATRIC
Uite-o! Bun venit înapoi.
Pari...
odihnită.
Cum a fost?
Nu mai vorbesc cu voi niciodată.
Știți ce am văzut acolo?
O femeie amenința că-și taie sânii.
La naiba.
Vino să vezi ce se întâmplă afară,
o să fii super fericită.
Bună, Sabrina.
Îmi pare rău pentru tot.
Vreau să fim prietene din nou.
Poftim jurnalul.
E-n regulă, Zoe. Te iert.
M-am gândit mult și nu sunt supărată pe tine.
- Nu? - Nu.
- O, Doamne. - Sigur că nu.
Ar fi o prostie ca cineva ca mine
să fie supărată pe cineva atât de nesemnificativ.
Adevărul e că...
Mi-e milă de tine.
Bine, mulțumesc.
Cu plăcere.
Haideți, să mergem.
Mi-e teamă pentru prietenii ei.
Mai bine ei decât pentru noi.
- Da, s-a întors cățeaua. - Ce-ai zis?
- Nimic. - N-am auzit nimic.
Așa zic și eu.
FRIZER
DESCHIS
Trebuie să mă ajuți.
Are programare?