Repetăm. Spui că dacă-l doborâm...
-...pe Jimmy... - Imposibil.
...mănânci din bolul câinelui o lună?
- Da. - Și dormi în curte.
Ba nu. Ați depășit termenii.
- Dacă nu reușiți... - Sigur.
...o să fiți în pat la ora 10, timp de o lună.
Nu se poate.
- Ție ce-ți iese? - Mă laud.
L-am mai văzut lovit în cap cu o rangă.
Tu m-ai lovit.
Eu l-am lovit și nu s-a întâmplat nimic.
Cel mai puternic din ligă.
- Ce ligă? - De ce nu aflați?
Dă-mi un pupic de noapte.
Vezi?
- Te doare mâna puțin? - Da.
- Pa. Spală-te pe dinți. Următorul. - Bună, dulceață.
Să nu stricăm manichiura.
- Ar trebui să joci fotbal. - Îmi place surpriza.
Vise plăcute. Ben, tu urmezi.
Cred în tine. Concentrează-te.
- Cât de tare poți. - Băiete!
Greșeala noastră.
- Că n-am explicat... - Da.
Nu e vina ta. Ești prea mic.
- Nu e supărat. - Nu-s supărat deloc.
Du-te în camera ta. Vin să te învelesc.
- Noapte bună. - Pa, Ben.
- Nu mă așteptam la asta. Ești bine? - Da. Haide.
- Doare, nu? - Știi tu...
- Mersi că m-ai ajutat să-i pun în pat. - E distractiv
să ai o familie normală. Când eram mic...
Nu are scalpul chiar așa gros.
- AI reușit! - Sunt bine.
De neînvins.
Bine, ai reușit.
E un joc distractiv.
Doamne, am fost jefuiți!
Stai pe loc!
Bine, stai ușor.
Ridică mâinile!
- Sus! - Sunt sus!
Spune noapte bună!
La naiba, l-am împușcat!
Oameni buni, veniți! L-am prins!
- Ce se întâmplă? - Ești bine?
Am văzut un hoț.
Nu știam ce... i-am ars fundul!
Bine.
Da. Alo? Cineva a fost împușcat!
Radcliffe Drive, 2400. Colț cu Tidewind...
M-ai împușcat!
- Ce dracu e cu tine? - Tată?
Christopher?
Scuze. Glumeam. Armele sunt rele. Pa!
Nu trage!
- Mami? - Mamă?
- Chip m-a împușcat! Fiul meu! - N-am vrut!
Eram curajos! Mi-am împușcat tatăl!
În regulă. Praful e vechi.
- Doar l-a zgâriat. - Mami trăiește!
Nu așa tare, puiule.
- Ce dracu? - De...
Faceți liniște. Polițiștii sunt pe drum,
dacă nu vreți la pușcărie, ascultați-mă.
Luați-l pe Ben. Alba, ascunde-i pe ei doi.
Bine. Poodle.
Și poliția?
Trebuie să găsească o victimă.
Și o să le dăm.
O faci sau ce?
Da... e greu să împuști un om în spate.
Aș putea mai bine.
Mickey? Omul ăsta te-a lovit...
- Te-a lovit cu mașina. - Dar i-a părut rău.
- De două ori. - Nu-i așa?
Îl împușc în fund. O să i se pară amuzant.
- Drăguț. - Scuze, Jimbo.
Știu.
Sunt aici...
- Mick. - Știu.
Hei. Chris și Poodle au venit acasă.
Polițiștii sunt pe drum și trebuie o victimă.
Și m-ai împușcat în fund?
Ascultă. Trebuie să le spui că
- Chip a tras din greșeală. - Da...
Ba nu! Mie ce-mi iese?
Ce vrei?
Vreau o etichetă pe relația noastră.
Haide!
Asta-i altă discuție.
M-ai împușcat!
O să-ți dau orice altceva, bine?
Trebuie să ne mișcăm.
- Bine. - Bine, fie!
- Vreau o pernă. - Pernă?
M-am săturat să dorm pe un prosop.
Bine. Îți aduc pernă.
- Da? Bine. - Da.
Doare când respir.
- Bine că n-a murit nimeni. - O, da.
Armele sunt periculoase, fiule.
Mulțumesc, domnule.
- Ne pare tare rău. - Bine.
- Mulțumim. - Da.
Noapte bună.
Bine, drumul e liber.
Deci...
Arătați bine.
- Ce e? - Unde ați fost?
- De ce n-ați sunat? - Bine!
Nu v-am văzut de câteva luni și am vrea
să stăm ca o familie civilizată și vă explicăm tot.
Bine? Alba, adu ceva de mâncare, te rog.
Uite. Alba nu mai face asta.
- Ce? - Nimic!
Ca și când ar fi parte din familie.
Depinde de tine.
Fă-ți meseria sau acolo e ușa.
Ia și o sticlă de Bordeaux.
Referitor la Bordeaux.
L-am băut.
O forțezi să poarte uniformă?
N-am forțat-o eu. Îi place.
Mai pot primi o porție...
Nu-i mai da nimic.
E singurul bărbat din istorie care s-a îngrășat fugind.
Apropo, de ce nu treci la partea
în care ai venit ca Jason Bourne în mijlocul nopții, în propria casă?
După cum spuneam, stăteam
în hotelul ăsta din Montreal, pe care nu-l recomand.
Și într-o zi am venit acasă și am găsit livingul plin de polițiști.
Cred că au venit după vocea stridentă a mamei.
Fascinant. Când erați în vacanță în Canada,
am păzit porțile Iadului.
Biata de tine. Îmi pare rău că ai avut grijă de vilă
când eram cu valiza mereu făcută ca niște jegoși...
Criminali?
Nu. Râde ciob de oala spartă?
Da? Cum i-ai spune?
Nu știu. Acuzați pe nedrept? Da. Suntem nevinovați.
Avem dosare care să dovedească.
Știam eu! V-am spus!
Am încercat să le spun, dar sunt niște idioți.
Chip, cum crezi că i-au găsit polițiștii?
A trecut. Important e că sunt acasă, în siguranță.
Au venit definitiv?
Va dura ceva până ne refacem numele,
dar cred că da.
Ben, nu mai fă așa la față. Îmi faci greață.
E un tic nervos. Face așa când e copleșit.
- Poftim. - Ce?
Uită-te la flacără.
Îl plac flăcările.
Super.
De ce poartă puloverul meu de cașmir?
L-am lăsat să poarte ce vrea.
Groaznic, Mackenzie. Am lăsat un băiat dulce
și am găsit o fată piromană.
Alte surprize, apropo? Piercing-uri? Tatuaje?
Scuze, nu mi-ai lăsat manual cu instrucțiuni.
- De parcă l-ai fi citit. - Dar a fost aici.
Am fost aici 17 ani, Sabrina. Scuze că am lipsit câteva luni.
Nu-ți face griji. Rămân tot copii.
Știți ceva, a fost o zi lungă.
Și dacă ați terminat de criticat,
merg la culcare, da?
Terminăm mâine.
E bine?
Sună bine.
Unde e untul?
- Ce... - Neața.
De ce am cătușe?
Sunt victima.
Ai și mandate restante.
Rhode Island, New Hampshire, Massachusetts.
Nici n-am primit răspuns de la New Hampshire.
Judecătorul e rasist.
Ai urinat în public și nu te-ai prezentat la Tribunal.
Ce?
Da. New Hampshire.
A fost... le-am amestecat...
- La ce să mă aștept? - Cel puțin 30 de zile.
13 sau 30?
Am spus 30.
Haide.
Muncă-n folosul comunității?
Să fac treaba pe care n-o vrea nimeni?
Am grijă de adăpostul pentru câini.
Bine.
Sau să prind un pește
ca să-l arunci în piscina pentru copii.
Idiotule, nu știu ce înseamnă asta.
Ți dau pe Chris și Pamela Pemberton.
Nu știu cine sunt.
O afacere importantă.
Sunt fugari.
Citești ziarul... De ce vorbesc cu tine?
Cheamă pe cineva important. Va știi.
Am terminat cu tine.
Hei, ce se întâmplă?
Din păcate, camera noastră arată de parcă ai găzduit vagabonzi.
Da. Datorită copiilor tăi psihopatici.
Putem vorbi mâine? Am fost împușcat... sunt obosit.
Da, cred Dar e camera mea și...
De fapt, camera mea.
Da. Toate sunt camerele mele.
Pentru că mă sprijină copiii?
- Sigur n-au vrut... - Nu.
N-are de-a face cu asta.
Bine? Acum, te rog, pleacă.
Hei, cum de nu dormiți?
Nu suntem obosiți.
Sunt încă supărat că mi-am împușcat tatăl.
Da, cred.
Vreau să vă mulțumesc că m-ați sprijinit mai devreme.
A însemnat enorm.
Nu era despre tine. Voiam să-i rănesc.
Da.
Da, sigur.
E o nebunie ce se întâmplă cu ei.
Dacă vreți să vorbiți, sunt aici.
Eu sunt bine, mersi.
Greul a trecut. Acum că s-au întors,
lucrurile pot reveni la normal.
Înainte să apari tu.
Da, înțeleg.
Bine.
O să plec.
Voiam...
Să plec.
Mami e obosită.
Culcă-te și vorbim mâine, da?
Hei.
Ești aici. Voiam să-l învelesc pe Ben.
Drăguț din partea ta, dar mă descurc.
Sigur. Apropo, e o nouă rutină acum.
Întâi ucizi toți monștrii din dulap.
Da, primul pas.
Sigur n-ai de ce să-ți faci griji, dar trebuie verificat.
Nu, Ben?
Ben!
Un monstru enorm! Ce mă fac?
Scoate-i mațele!
- Ieși din... - Omoară-l! Taie-i gâtul!
Omoară-l!
-Scoate-i ochii! - Omor monstrul!
- Dă- în față! - Da.
Ce distractiv!
- Putem vorbi puțin? - Da?
- Da. - Somn ușor.
Pa-pa.
Încetează.
Copilul meu. Dormitorul meu.
Menajera mea.
Al meu e totul. Înțelegi?
Serios? Știi prin câte am trecut?
Apropo, nu m-ai plătit încă.
Bine. Despre asta e vorba? Bine.
Cât vrei pentru că le ești mătușă?
Cât îmi datorezi pentru tot ce-am făcut?
N-aș putea pune un preț.
- 30.000 $? - Sună bine.
Sună foarte bine.
Ai zis 30, nu 13, da?
Am auzit 30. Asta e înțelegerea.
Poftim. Tot ce ai vrut.
Fericită?
Dle Shepherd. Sunt det. Hurley.
Aveți informații despre Pemberton?
Ușurel, Serpico.
Am. Sau nu.
Ce vrei?
Întâi, nu vreau la închisoare.
Bine. Vorbește.
N-am terminat.
Vreau să arunc mingea sezonul următor la Fenway.
Vreau o soție care să nu râdă când plâng. Mai gândește-te.
Bine. Vreau un hamburger.
Mâncarea e nașpa aici.
Adu-i idiotului un hamburger.
Nu orice burger.
De la Randy, din Strada de Nord.
- Și plăcintă. - N-au plăcintă.
Atunci faci două opriri.
Ia plăcinta.
Aici erai. Care-i planul?
Ce plan?
Să scăpăm de Chris și Poodle.
Îi drogăm? Îi aruncăm în tren?
- Ce-i asta? - Cloroform.
Am găsit o rețetă online.
Nimeni nu droghează pe nimeni. Plec.
Unde pleci?
Nu știu. Asta-i frumos la libertate.
Pur și simplu te plimbi, faci ce vrei.
Ce ușor e pentru tine.
Bine, fugi, ca un șobolan.
Ce faci?
Nimic.
Ai tras din cârpa cu cloroform.
- Ba nu. - Alba, nu veni la mine așa.
- Ce? Nu mă mișc. - Vii spre mine.
- Tu ai adus-o. - Nu. Hei!
Vino! Ia de aici!
- Ia-o! - Haide! Încetează!
- Culcă-te! - Alba, dă-te de pe mine!
Haide! Știi cât mi-a luat s-o fac?
Care-i faza? Mă adormi în fiecare zi?
Aș fi făcut orice.
Nu renunț.
Ne mai vedem, șobolane.
Ne mai vedem, amice.
Suficient.
Ți-am adus mâncare și bere, bandana Wu-Tang.
Vorbește.
Băieți, vreau să vă spun, serios,
dar întâi trebuie să fac ceva.
Nu.
Gata.
Ultima.
Apoi cânți?
Ca Ariana Grande.
Bine. Ce e?
Vreau o poză cu soția polițistului Strassner, în bikini.
Vrei să fii drăguț?
Atinge-mă și dau în judecată tot departamentul.
Ce o să fie, băieți?
- Nimic. Ce... - Mackenzie.
- Hei. - Ce faceți?
- Ce? - Ne întâlnim cu avocatul.
Da...
Doamne, fugiți iar.
- Parcă erați nevinovați. - Nu fi proastă.
Nevinovații nu se strecoară în propria casă.
Vrem numerar, ne despărțim.
- Unde mergeți? - Eu în Cuba.
- Ea în Iad. - Păi...
De aia mi-ai scris cecul? Să-mi lași copiii iar.
Vor fi bine. Au bani pentru trei vieți.
Nu-i suficient.
Să-ți spun ceva. Copiii sunt minunați.
Poate exagerez puțin.
Sunt ca un coșmar, dar vă au pe voi părinți,
deci se descurcă minunat.
- Dacă-i iubești, ia-i tu. - Ce?
- Termină. - Ia-i.
Nu pot să-ți iau copiii. Nu merge așa.
1000.000 $?
Aș putea încerca.
- Sigur poți. - Dau tot ce pot.
Deschide. FBI.
- Nu. - Cum ne-au găsit?
Eu i-am sunat. Eu.
Alba.
- Știm că sunteți. - Ce?
De ce?
Vrea să știe de ce, Mickey. Că nu-mi place de voi.
Casa asta e a lui Mickey și a mea.
- Avem planuri mari. - Ce? Alba.
- Și nu vă includ... - Ce? Alba!
Plecau.
N-am știut.
- Poliția federală! - Concediată.
- Fă-ți bagajele. - Poodle, hai.
Pleacă din casa noastră.
Eu te-am adus, eu te dau afară!
Bine, haide. Să mergem.
- Pentru ultima oară! - Spargem ușa!
Da. Nu m-aș da jos.
Am fost clar cu bikini.
- Sunt bikini. - E o plasă.
- Poți vedea prin ea. - Zici că e o singură piesă.
Hurley.
Uite ce bronz.
Acum. Mulțumesc.
Familia Pemberton e acasă.
- Ce? - Trebuie să fug.
Nu! Hei, Hurley, stai. E pontul meu.
Eu voiam să-ți spun asta.
Bine. Cred că am terminat...
Nu. E a mea.
Am câștigat-o, bine?
Ce faci? Unde...
Hei... Ce...
Ce faci?
Nu, te rog...
Pe acolo mergem.
- Portul e pe acolo. - Ce?
Vrei pe acolo pentru că e vale.
Da. Am fost împușcat, fraiero.
Știi ceva? Am terminat.
- Poftim. Partea ta. - Hei.
Mai bine să fiu împușcat cu sute de gloanțe
decât să-ți ascult țipetele.
- Ai tupeu. - Ai atins apogeul acum 20 de ani.
Chip nu e al tău.
Ce?
- Da. - Ce?
M-ai auzit.
Doamne!
- Sunteți arestați! - FBI! Nu mișcați!
Nu vă opuneți!
Bine...
Bine.
Să vă amintiți că
- părinții vă iubesc. - Da.
Au spus-o și...
Și au zis că sunt mândri de voi...
Da. Multe chestii.
Realizări...
Nu minți. V-am auzit.
Da?
Vorbeați tare.
Bine.
Dacă mai contează...
Ce faci?
Vorbești serios?
Te îmbrățișam.
Nu. Nu mai vreau.
De unde să știu ce vrei?
- Nu știam că știi să o faci. - Era evident.
- Credeam că vii la mine. - Lasă.
- A trecut. - Scuze.
- Nu mai vreau. - Bine. Încercăm mâine.
Nu mai încercăm deloc.
Bine. Merg să-i spun fratelui vostru.
Venim cu tine.
Bine.
Sfinte Sisoe!
- Ce-ai făcut? - Focul e bun.
Nu. Haide!
Ieșiți de aici!
E frumos.
Bine.
Copii, e bine.
E bine. Am un milion...
Nu.