Nejsi ve své kůži. Jsi mimo, když spolu mluvíme.
Málo spíš.
Jen se ptám, co se změnilo?
Nevím.
Něco je prostě špatně.
Řekneš mi, jak se jmenuješ?
Našli mě.
Určitě to byli oni?
Tohle není cvičení.
Ve tvém příběhu chci být něco víc než komplikace.
Teď je to jiný, Zoe.
Nevím, komu můžeme věřit.
- Zástupce ředitele Harper? - To jsem já.
V červenci 1987 se poblíž Torkhamu ztratil váš podřízený. Víte, o kom mluvím?
Třicet let to bylo pohřbené. Chtěl jsem, aby to tak zůstalo.
Nejčernějším scénářem je, že tě Faraz Hamzad chce znovu vidět
a že za tímto účelem přesvědčil někoho ve vládě.
Tvoje dcera toho bude součástí.
Hamzad byl vojenský vůdce v Afghánistánu během sovětské invaze.
Ve svém táboře měl muže, který tam všechny děsil k smrti.
Říkali mu Baba Ghor Ghori.
Říká se, že Baba Ghor Ghori je Dan Chase.
Od Rusů vím, že se dozvěděli o zahraniční průzkumné skupině.
Ta našla nerostné bohatství nepředstavitelné hodnoty.
Ten důl z Hamzada udělá prezidenta Afghánistánu.
Proto mu to nemůžu říct.
Chase se znal s vaším klientem.
A s jeho první manželkou.
Jmenovala se Belúr Dádfárová.
Začíná mě podezírat.
Pokud ho teď opustím, bude vědět, že tohle bych nikdy neudělala.
Ty, nebo Angela?
Už ani nevím, v čem je rozdíl.
Dal jsem vám dceru.
Pokud Angela Adamsová zmizí, všechno můžeme svést na ni.
Kde je moje dcera?
- Vím, že byla s tebou. Kde je teď? - Unesli ji.
Dostaneme ji zpátky.
Faraz Hamzad může mít, co se mu zachce.
V tomhle případě chce vás.
- Co to sakra je? - Couvej!
Říkal jsem, že Hamzad nesmí přežít, že se ti to vrátí, ale tys neposlouchal.
Neřekli jsme ti, co se tu noc stalo.
Zabít ho tak, jak jsem říkal, by bylo příliš snadný. Nedokázal jsem to.
Před jeho dcerou jsem ho zabít nemohl.
Když jsi byla malá,
představoval jsem si, že mezi nás nic nevstoupí.
Pak tě odvezli strašně daleko.
Rozhodl jsem se, že na tebe budu vzpomínat jen jako na ducha.
Parwana je doma.
Nevím, kam jedeme. Ale teď jsme v tom spolu.
STAREJ CHLAP
Jak dlouho jsem spal?
Dlouho ne.
- Jak daleko je to k hranici? - Moc ne.
Jo.
Gumídci?
Neříkal jsi mi něco o...
Byl to sen?
Gumballs.
- Tak se jmenoval... - Její fotbalový tým.
- Jo. - No jo.
Jo. Říkal jsi, že ji sport nikdy nebavil.
Pak se jednou probudila a najednou ji bavit začal.
Kolik jí bylo?
Devět.
Devět let.
Bylo to zvláštní?
Že tě takhle překvapila?
- Harolde. - Co?
Od příběhů si teď dáme pauzu.
Teď to bude vážný.
- Soustřeď se. - Příběhy jsou důležitý.
Až ji zase uvidíme,
chci jí být schopen říct, že se to nějak snažíme pochopit.
Chci jí vysvětlit, jak se ji snažíme pochopit... celou.
I tu její část, kterou podle ní nikdy nepochopíme.
A díky těm příběhům si to všechno poskládáme dohromady.
Zjistíme, jestli tvůj člověk umí podplácet pohraniční stráž.
Jmenuje se Hamíd.
Není to můj člověk.
Odsouhlasili jsme to. Tak toho nech, lepší nápad stejně nemáš.
Vítej v Afghánistánu.
Tvůj problém je, že se všechno snažíš pochopit.
Prosím?
Právě jsme překročili hranici. Čím hlouběji budeme ve vnitrozemí,
tím blíž budeme k němu a tím menší smysl bude cokoliv dávat.
Smysl dává všechno, když jsi ochotný se trochu snažit.
Ne pro nás. Ne tady. A nemyslím to nijak hnusně,
ale tyhle tvoje řeči mě děsí.
- Jaký? - Policajtský.
Jo, Bůh chraň.
Tyhle sračky smysl dávat nemusí.
Nejedeme vyšetřovat zločiny.
Emily vězní už tři týdny.
Dostat se sem nám trvalo tři posraný týdny.
Nejdůležitější je se k ní co nejrychleji dostat a vypadnout odsud.
Řekni mi, prosím, že to chápeš.
Samozřejmě.
A sakra.
- Ten tvůj Hamíd... - Žádnej můj.
Jen on věděl, kam jedeme.
Počkej. Ne!
Takže máme problém.
Možná drogový gang.
Pašovaný náklad přes hranice.
Vracím se k našemu problému,
že nevíme, kam máme jet.
Budeš jí muset zavolat.
To nemůžu.
Je to tvůj kontakt.
Celé to vymyslela. Když se to posere, musíš jí zavolat.
Ten nám nepomůže.
Bez mýho svolení už po nikom nestřílej. Nepředpokládej, že víš, co si myslím.
A neříkej mi, co si mám myslet.
Nějak jsme se dostali až sem, aniž bychom se pozabíjeli.
Zbývá nám ještě kousek, tak to neposerme.
V minulosti jsme to dokázali.
Sice už je to dávno, ale dokázali jsme to.
Byli jsme ve sračkách, drželi při sobě a zvládli to.
Musíme si vzpomenout.
Má tam zadaný cíl trasy.
Můžeme předpokládat, že tam na nás čeká náš kontakt z odboje.
Tohle byl tvůj rajón.
Víš, jak nás tam dostaneš?
Tak si to pamatuješ?
Že nám to spolu klapalo?
Je to hned za údolím.
Dostanu nás tam.
Problém je, jak bez něj najdeme náš kontakt?
Bože.
Zavolej jí, prosím.
Nebudu jí volat.
Tady se píše doleva.
Kam to sakra jedeme?
Pokud to nevíš, řekni to.
- Vím, kam jedu. - Jenže podle toho mobilu kecáš.
Už se cítíš líp?
- Pamatuju si to takhle, aby bylo jasno. - Jak?
Váhání, pochybování, všechno jsi věděl nejlíp.
Nebyl jsem tak hloupý, jak sis myslel.
- To jsem si nemyslel. - Ani lehkovážný a nezodpovědný.
Nikdy jsem nebyl... Nevím,
Ať už mi chceš říct, že jsem byl jakejkoliv, tak nebyl.
Kdybych byl člen odboje a chtěl to udržet v tajnosti...
byl bych tady.
Nebyli jsme tu desítky let. Jak jsi věděl, že to tu je?
Pokud se tu má něco změnit, trvá to mnohem déle.
Kdo jste?
S někým mám schůzku.
Nepatříte sem.
Neměli jste sem jezdit.
Johnny!
Dost!
Poslal mě velitel Abdul Nazary.
Kde je Hamíd?
Cestou nás přepadli. Je mrtvý.
Unesli jednu ženu.
Ujistili nás, že nám ji velitel a jeho muži pomůžou najít.
Nejsme žoldáci.
Tu ženu unesl Faraz Hamzad.
Pusťte je. Ustupte.
Odstupte.
Už vás nebudou obtěžovat.
Jmenuju se Omar.
Máme co probírat.
Ale musíme být opatrní. Tálibán má špehy všude.
Pojďte.
Naše jednotka je v této části údolí jednou z posledních,
která se vzpírá vládě.
Je nás málo, ale špehy máme taky.
V posledních dnech se šušká o tom, že Faraz Hamad
unesl agentku FBI.
Všichni od Washingtonu očekávali odpověď.
Která po několika týdnech nepřišla.
Ta kavalerie jste vy?
- Je to složitý. - Vypadá to tak.
FBI má svázaný ruce.
Ale...
Poslyš, náš přítel, který tohle zařídil, přislíbil,
že vaší jednotce poskytne finance, pokud nám pomůžete.
Způsobit Hamzadovi potíže vám prý nebude dělat problém.
Jaké potíže mu to způsobí?
Ty zničující.
- Co potřebujete? - Převoz do údolí.
Zásoby. Pár dnů na pozorování vesnice, vymyslíme plán a pak zasáhneme.
Dvacet mužů, malé zbraně, dovnitř a ven.
- Zvládneš to? - Pár dnů na pozorování vesnice nestačí.
Zdržení si nemůžeme dovolit.
V tom jeho areálu nebyl nikdo, koho znám.
Prý pod ním vede síť tajných chodeb. Plán bychom vymýšleli týdny.
Nebo pár dnů.
O zbytek se postaráme.
Pomůžeš nám, nebo ne?
Kdysi to byl hrdina. Našich otců.
S přáteli
Faraze Hamzada známe jako zrůdu, která číhá na temném konci údolí.
Jako mrzutého starce, kterému je lepší se vyhnout.
Ale když velení převzal Tálibán, všichni velitelé odboje ho začali prosit,
aby vedl boj o záchranu Pandžšíru,
aby dostál těm říkačkám a naplnil je.
Odmítl.
Proč?
Ukázalo se,
že uzavřel obchod s vládou.
Byl tak důležitý, že by Pandžšír radši dostal na kolena, než aby o něj přišel.
Jaký obchod?
Jak ironické.
Před námi se rozkládá jedno z největších ložisek lithia na světě.
Ložisko Mešbahar.
Objevil ho Faraz Hamzad. Ovládá ho.
Chce ho vytěžit.
A to z něj udělalo nejnečekanějšího přítele.
Hamzad není přítel Tálibánu.
Nenáviděl ho skoro stejně jako Rusy za války.
Ano.
Kolik peněz tam v zemi asi je, když to spojilo úhlavní nepřítele?
Kolik peněz tam asi je, že o tom nikdo ani nechce mluvit?
To ložisko je státní tajemství.
K čemu potřebují Hamzada?
- Proč si to Tálibán prostě nezabere? - Vaše vláda na všechny uvalila sankce.
Na ně a všechny jejich známé.
Na všechny...
kromě Faraze Hamzada.
Z naprosto nevysvětlitelného důvodu se na žádný sankční seznam nedostal.
Je to prostředník.
Je nepostradatelný.
A to z něj dělá nebezpečného nepřítele.
Mají vaši přátelé strach se mu postavit?
Ne.
Jen chci vědět, že ani vy ne, než někam pokročíme.
Chci mít jistotu, že chápete, proti komu stojíte, kdybyste pokračovali.
Teď vstoupíme na jeho území.
A čím hlouběji se dostaneme,
tím bude jeho přítomnost znatelnější, jeho vliv silnější
a možnost vrátit se náročnější.
Bez ní se nevrátíme.
Ta žena je pro vás velmi důležitá.
A velmi důležitá je i pro Hamzada.
Ale mluvit o ní nechce nikdo.
Jak komplikované.
Těším se, až ji poznám.
Jak si teď vlastně budeme říkat?
Znepokojuje mě spíš to, co si budeme říkat.
Co řekneme jí.
Neřekneme jí nic.
Bude odnikud.
O tom tu sní každý, ne? O budoucnosti bez ohledu na minulost.
Jo.
Tu taky bude mít.
K tomu jí dáme příležitost.
Bojí se mě.
Ano.
Ale každým dnem méně.
A kdo pro ni budu?
Budeš její otec.
Jediný, kterého kdy pozná.
Jo.
Ale něco mi musíš slíbit.
Nesmí znát jeho jméno.
O Farazovi Hamzadovi se nesmí dozvědět.
Slibuju.
Bude ji hledat, ale nesmí ji najít.
Byla by v obrovském nebezpečí.
To nedopustím.
Slibuju.
Hej.
Hej!
Jsem v pohodě. Co je?
Nevím, co se s ní teď děje,
ale taky nevím, jak jí pomůže, když budeme dělat, že se o ni nebojíme.
Poslouchej.
O co jde?
Už zase musíš zastavit?
Jo. Ty ne?
Ani ne.
Dobře. Vydržím to.
Takhle brzo zastavovat nemusíme.
Ne, seru na to.
Zastavíme!
Zase?
Povídej mi o tom.
Vážně sis vybral jeho?
Jo.
Asi z dobrých důvodů,
ale nemá na to.
Ne tak jako ty.
A já na to mám?
Moc nevím jak, ale jo.
Můžu mít otázku?
- Jakou? - O Hamzadovi toho víš hodně.
Nejspíš jsi byl v jeho areálu.
Nějak jsi s ním spojený,
že jo?
Z příběhů, které jsem o něm slyšel, je nejneuvěřitelnější
ten o Američanovi, který tajně bojoval v jeho službách
proti Rusům.
Živoucí hrůza ochotná páchat ve jménu svého pána nevýslovnou brutalitu.
Byli tak propojení, že prý tu zrůdu do akce povolala pouhá Hamzadova myšlenka.
Dokonce pro něj měli jméno.
Říkali mu...
Baba Ghor Ghori.
Je to pravda?
Jsi ta zrůda ty?
Dobrý příběh.
Ale nic víc.
Dobrý příběh.
Nic není nebezpečnější, nemyslíš?
Slyšíte to?
Jo.
Hlídky Tálibánu.
S Hamzadem na své straně jsou stále troufalejší. Tábor není daleko.
Vezmu vás k veliteli.
Musíš jí zavolat.
Hned.
Jo.
- Harolde? - Marion, omlouvám se.
Vím, že jsem říkal, že už nezavolám, ale máme problém.
Spojili jsem se s člověkem Abdula Nazaryho.
Vzal nás do jejich tábora, ale někdo se sem dostal před námi.
Přeživší?
Ne.
Jsi v pořádku?
Jo, nic mi není.
A Johnny? Je pořád s tebou?
Oba jsme v pohodě, ale poslouchej, musíme najít jinou cestu.
Jak jinak mi můžeš pomoct?
- Dej mi čas. - Ten nemáme.
Jste strašně daleko, Harolde.
Potřebuju čas, abych něco vymyslela.
Harolde?
Jen se
snažím přijít na to, jak moc mě má trápit, kdo vymyslel tohle.
Před několika dny ses mi ozval poprvé po 30 letech.
Žádáš mě tu o nemožné a já ti zdarma nabízím pomoc.
Když tě v prvních nesnázích napadne, že se tě snažím vmanipulovat do záhuby,
tak proč jsi mi vůbec volal?
Mám ti zkusit najít novou pomoc?
Jo.
Tak to udělám.
Mezitím vám doporučuji požádat Alího o pomoc s hledáním bezpečného úkrytu.
- Kdo je Alí? - Alí, muž velitele Abdula Nazaryho.
Který se s vámi setkal.
Jste stále s ním?
Kdo je to?
Prosím?
Unesli agentku FBI.
Americká vláda by měla k její záchraně pohnout nebem a zemí. Jenže kde je?
Mají svázané ruce, protože je to složité.
Tohle
se stane v den, kdy ji přijedete zachránit.
Prosím, nevykládej mi, že jedno nesouvisí s druhým.
Že jedno nezpůsobilo to druhé.
Rozhodně bych řekl, že mí bratři zemřeli kvůli té vaší složité ženě.
Co přede mnou tajíš?
Kdo je ta žena, pro kterou mí bratři zemřeli?
Kdo je to?
Kdo jsi ty?
Tálibán má spoustu špehů,
ale nechci být jen jeden z mnoha.
Faraz Hamzad ohrožuje veškerý svůj vliv a nikdo nechápe proč.
Rád bych věděl proč.
Řekni mi to.
Některé příběhy jsou pravdivé.
Některé zrůdy existují.
Co je to?
Sem chodila Abbey.
Mohla se tu schovat. Zmizet.
Ke konci jsem tudy párkrát šel taky.
Něco jsem tu zakopal.
Přestaň. Udělám to já.
No tak.
Vstaň.
Je tam lékárnička.
Na koho jsme to tam narazili?
Na tálibánskou rozvědku.
Měl jsem to poznat.
- Jsem blbej. - Ne.
Nebylo to poprvé, co tě bodnul nějaký šílenec.
Párkrát jsem u toho byl.
Kolikrát se to celkem stalo, už nevím, protože jsi mi přestal zvedat telefon.
Jo. S tím jsem tak trochu přestal.
To je na Vermontu úžasný.
To se vsadím.
To je on?
Kdy naposledy jsi mluvil s manželkou?
Nevím.
Možná bys jí měl zavolat.
Jo.
- A Marion taky. - Ne. Potřebuje víc času.
Ne že by tu schopní žoldáci rostli na stromech.
Měl bys jí zavolat a zjistit, jestli tě odsud dostane.
Říkal jsem si, jak dlouho to potrvá.
Doma máš lidi, kteří tě potřebují.
Teď jde o něco jinýho.
Víš,
nebyl jsem tak moc slabý, jak sis myslel.
Tak moc vystrašený a neschopný držet krok s tím tvým hrdinstvím.
Je mrtvá.
Emily.
Téměř jistě.
Už několik dní.
O čem to mluvíš?
Den mu možná trvalo ji sem dostat.
Dva dny možná sbíral odvahu, aby si s ní promluvil.
Pak je jen otázkou času, než řekne něco špatně a on to neunese.
Co to s tebou je?
Proč to říkáš?
Protože jsem celé dny...
předstíral pravý opak a pokračovat v tom mi přijde hloupý.
Kecy. Má na to výcvik. Neznepřátelí si ho.
Ne, tak to nebude. Neudělá to vědomě.
Kecy.
Netušíš, čeho je schopná. Vždyť ji vůbec neznáš.
Ale znám jeho.
A vím, co s ním udělá, až v jejím hlase něco uslyší.
Špatně se na něj podívá, blbě se pohne. Cokoliv.
Připomene mu Abbey.
Nebo ještě hůř,
připomene mu to mě. A v tu chvíli
ji před jeho reakcí neochrání nic.
Víš, jaký to bylo, když s námi zničehonic chtěla hrát fotbal?
Nepřekvapilo mě to.
Děsilo mě to.
Protože...
se zeptala s takovým přesvědčením.
Působila tak odvážně.
Připomínala mi jeho.
A připomnělo mi to, že v ní vždycky bude něco,
co nemá po mně.
Něco, o čem jsme jí lhali.
Co jsem Abbey slíbil, že budu ignorovat.
Co bude stále viditelnější a hlasitější.
Tak moc se s ní bojíš setkat a říct jí, že všechno není jen tvoje chyba,
že nevíš, co máš dělat.
Radši to vzdáš, než abys tomu čelil.
Nevzdávám to.
Nemám kam jít. Nemám...
Nemám co dělat. Odejít nemůžu, ani kdybych chtěl.
Ty ano.
Musíš.
Měl bys.
Harolde?
Ahoj.
- Jsi v pořádku? - Jo, nic mi není.
Kde jste?
Jste v hotelu?
Jo, pořád na tom děláme.
Možná máme stopu ohledně Angeliny polohy, ale trvá to déle, než jsem doufal.
- Harolde, ráno mi někdo volal. - Sakra. Cheryl, nemusíš to brát.
Řekni jim, ať zavolají právníkům, a nech to na nich.
Volala mi Marion.
Tvoje exmanželka.
Vo...
Volala domů?
Říkala, že jste v kontaktu,
a chtěla ti nechat číslo, na které můžeš zavolat úplně kdykoliv.
Vždyť jsi říkal, že byla tak nebezpečná, že doufáš, že tvoje jméno už zapomněla.
Ale jsi s ní v kontaktu?
Cheryl, víš, jak to funguje.
Někdy musím dělat i to, o čem s tebou nemůžu mluvit.
Hroutí se nám tu život.
Kdy tě zase uvidíme?
Uvidíme tě ještě někdy?
Co tu děláš?
Nechceš najít ji.
Teď ne.
To by bylo strašné.
A nechceš najít ani mě.
Ne.
Ne potom, cos ze mě udělal.
Bylo by to strašný.
Možná
ses sem vydal hledat tu hrůzu.
Možná ti chyběla ze všeho nejvíc.
V tom případě...
vítej doma...
České titulky: Tomáš Pikl