Du lyder ikke som dig selv. Du er distraheret, når vi taler sammen.
Du sover ikke.
Jeg vil bare vide, hvad der har ændret sig.
Det ved jeg ikke.
Noget er bare anderledes.
Vil du fortælle mig dit navn?
De har fundet mig.
Er du sikker på, det var dem?
Det er ikke en øvelse.
Jeg vil være mere end en komplikation i din historie.
Alt har ændret sig, Zoe.
Jeg ved ikke, hvem vi kan stole på.
Vicedirektør Harper?
Det er Harper.
I juli 1987 forsvandt en af dine mænd ved Torkham.
Ved du, hvem jeg taler om?
Det har været begravet i 30 år. Gid at det var blevet dernede.
Mareridtsscenariet er, at Faraz Hamzad vil se dig igen,
og han har overtalt nogen i regeringen til at sætte det i værk.
Din datter bliver snart en del af det her.
Faraz Hamzad var krigsherre i Afghanistan under den sovjetiske invasion.
Han havde en mand i sin lejr, der skræmte livet af alle derovre.
De kaldte ham Baba Ghor Ghori.
Baba Ghor Ghori var efter sigende Dan Chase.
Russerne blev gjort opmærksomme på et udenlandsk hold guldgravere.
Holdet havde fundet en mineralaflejring af ufattelig værdi.
Minen gør Faraz Hamzad til Afghanistans næste præsident.
Derfor kan jeg ikke sige det til ham.
Chase havde et forhold til din klient. Og til din klients første kone.
Hun hed Belour Daadfar.
Han er begyndt at mistænke mig.
Og hvis jeg forlader ham nu, så ved han, at det ikke er min egen idé.
Dig eller Angela?
Jeg kan snart ikke se forskellen mere.
Jeg gav dig en datter.
Hører man aldrig fra Angela Adams igen, kan hun få skylden for det hele.
Hvor er min datter? Jeg ved, hun var sammen med dig.
- Hvor er hun nu? - Hun er blevet taget.
Vi får hende tilbage.
Faraz Hamzad kan få, hvad han vil. I dette tilfælde vil han have dig.
- Hvad fanden er det her? - Tilbage! Tilbage!
Jeg sagde, at hvis du lod Hamzad leve, så ville det hjemsøge dig,
men du gjorde det alligevel.
Jeg har aldrig fortalt, hvad der skete den aften.
Det ville have været så let at dræbe ham, som jeg sagde, jeg ville.
Men jeg kunne ikke.
Jeg kunne ikke dræbe ham for øjnene af hans datter.
Da du var en lille pige,
troede jeg ikke, at noget kunne komme imellem os.
Så blev du ført til et sted, der var så langt væk.
Jeg måtte mindes dig som et genfærd.
Parwana er hjemme.
Uanset hvor det her fører hen, så er vi sammen om det nu.
Hvor længe har jeg sovet?
Ikke så længe.
- Hvor langt er der til grænsen? - Ikke så langt.
Ja.
Vingummier?
Har du snakket om...
Var det en drøm?
Tyggegummierne.
Det var navnet...
På hendes fodboldhold.
Nå ja.
Ja. Du sagde, at hun ikke var interesseret i sport.
Og så vågnede hun en morgen, og pludselig var hun besat af det.
- Hvor gammel var hun? - Ni år.
Ni år gammel.
Var det underligt for dig? At hun overraskede dig sådan?
- Harold. - Hvad?
Lad os holde en pause fra barndomshistorierne.
Nu bliver det alvor. Tag dig sammen.
Historierne er ellers vigtige.
Når vi ser hende igen, skal hun vide, hvordan det hele giver mening.
Jeg vil fortælle hende, hvordan vi prøver at forstå hende. Det hele.
Hun kan ikke forestille sig, at vi vil forstå den side af hende.
Og historierne er måden at stykke det hele sammen på.
Nu ved vi snart, om din mand kan finde ud af at bestikke en grænsevagt.
Han hedder Hameed.
Han er ikke min mand. Vi var enige om planen.
Lad os ikke foregive, at du havde en bedre idé.
Velkommen til Afghanistan.
Det er et problem, hvis du føler behov for at få tingene til at give mening.
Hvad for noget?
Vi har lige krydset grænsen.
Men jo dybere ind vi kommer,
og jo tættere vi kommer på ham, desto mindre mening giver det.
Alt giver mening, hvis man er villig til at arbejde på det.
Ikke for os. Ikke her. Og ikke for noget,
men det skræmmer mig, når du taler sådan.
- Hvordan? - Som en betjent.
Ja. Gud forbyde det.
Vi skal ikke finde hoved og hale i noget som helst.
Vi er her ikke for at opklare en forbrydelse.
Han har haft Emily i tre uger nu.
Det har taget os tre uger at komme så langt.
Nu skal vi bare finde hende hurtigst muligt og få hende væk herfra.
- Sig, at du forstår det. - Selvfølgelig.
Fandens også.
- Din mand, Hameed... - Han er ikke min mand.
Han var den eneste, der vidste, hvor vi skulle hen.
Vent. Vent, nej!
Det er et problem.
Måske en narkobande, der kaprer fragtbiler ved grænsen.
Tilbage til vores problem: Det faktum, at vi ikke aner, hvor vi skal hen.
- Du må ringe til hende. - Det kan jeg ikke.
Hun er din kontakt. Hun planlagde det.
Hvis planen går i vasken, må du ringe til hende.
Han kan ikke hjælpe os.
Hold op med at skyde folk uden at spørge mig først.
Hold op med at antage, at du ved, hvad jeg tænker.
Og hold op med at fortælle mig, hvad jeg skal tænke.
Vi er nået så langt uden at slå hinanden ihjel.
Vi skal bare lidt længere. Lad os ikke ødelægge det hele nu.
Vi har gjort det før.
Ja, det er længe siden. Men vi gjorde det.
Gik ind i lortet, holdt sammen, gjorde et stykke arbejde, gjorde det godt.
Det skal vi bare huske.
Der er en destination fastlagt.
Vi kan gå ud fra, at det var der, vi skulle møde vores kontakt.
Det er jo dit gamle nabolag.
Ved du, hvordan vi kommer derhen?
Er det sådan, du husker det?
At det plejede at gå så godt?
Det er lige uden for dalen.
Jeg kan få os derhen.
Det største problem er, hvordan vi finder fyren uden ham?
Jøsses.
Ring til hende.
Det vil jeg ikke.
Drej til venstre her.
Hvor fanden skal vi hen? Hvis du ikke ved det, så sig det.
Jeg ved, hvor jeg skal hen.
Fordi telefonen siger, du er fuld af lort.
Har du det bedre nu?
Sådan husker jeg det, hvis du vil vide det.
Hvordan det?
Tvivler, skeptisk og bedrevidende.
Jeg har aldrig været så dum, som du troede.
- Det har jeg aldrig troet. - Eller så dumdristig og uansvarlig.
Jeg var aldrig... Jeg ved det ikke.
Hvad du end kalder det, du var sikker på, at jeg var.
Hvis jeg var en modstandsmand, der ville holde lav profil,
så ville jeg gøre det der.
Du har ikke været her i årtier. Hvordan vidste du, det var der?
Det tager længere tid for tingene at ændre sig herude.
Hvem er I?
Jeg skal mødes med nogen.
I hører ikke hjemme her.
I skulle ikke være kommet.
Johnny?
Johnny.
Stop!
Kommandør Abdul Nazary har sendt mig.
Hvor er Hameed?
Vi blev overfaldet på vej hertil. Han er død.
En kvinde er blevet kidnappet.
Vi blev forsikret om, at kommandøren ville hjælpe os med at få hende tilbage.
Vi er ikke lejesoldater.
Kvinden blev kidnappet af Faraz Hamzad.
Lad dem gå.
Træd tilbage.
De vil ikke genere jer mere. Jeg hedder Omar.
Vi har meget at tale om.
Men vi må være forsigtige. Taliban har spioner overalt.
Kom.
Vores enhed er en af de sidste i denne del af dalen,
der gør modstand mod regeringen.
Vi er små, men vi har også spioner.
Der går rygter om, at en FBI-agent er blevet
bortført af Faraz Hamzad.
At alle forventede et svar fra Washington.
Et svar, der efter flere uger aldrig kom.
Er I to svaret?
- Det er kompliceret. - Tydeligvis.
FBI kan intet stille op. Men...
Vores ven, der står bag det her, garanterer
en uventet gevinst til din enhed, hvis du hjælper os.
Vi fik at vide, du ikke har skrupler ved at skabe problemer for Hamzad.
- Hvilke problemer vil det give ham? - Den ødelæggende slags.
- Hvad har I brug for? - Transport ned i dalen.
Forsyninger.
En dag eller to til at overvåge landsbyen og lægge en plan, og så rykker vi ind.
Tyve mænd, håndvåben, ind og ud.
Kan du det?
To dage til at observere landsbyen er ikke nok.
Vi har ikke tid til mere end det.
Ingen, jeg kender, har været på hans anlæg.
Det siges, at der er et net af skjulte passager under det.
Det ville tage uger at planlægge.
En dag eller to.
Vi klarer resten.
Vil du hjælpe os eller ej?
Han var engang en helt for vores fædre.
For mine venner
var Faraz Hamzad som monsteret, der lurer i den mørke ende af dalen.
En vred, gammel mand, som bør undgås.
Men da Taliban tog over, tiggede modstandslederne ham om
at lede en kamp for at holde Panjshir fri
og leve op til historierne og gøre dem sande.
Han nægtede.
Hvorfor?
Det viser sig, at han gør forretninger med regeringen.
Forretninger så værdifulde,
at han ville se resten af Panjshir i knæ, frem for at risikere at miste det.
Hvilken slags forretninger?
Sjovt, du spørger.
Her ser I, hvad der menes at være en af de største litiumaflejringer
i verden.
Meshbahar-minen.
Faraz Hamzad fandt det. Han kontrollerer det.
Han vil udnytte det.
Og det har gjort ham til den mest uventede ven.
Hamzad er ikke ven af Taliban.
Han hadede dem næsten lige så meget, som han hadede russerne under krigen.
Ja.
Så hvor mange penge må der være i jorden derovre
for at kunne føre dødsfjender sammen?
Hvor mange penge må der være,
siden ingen vil tale om, hvor mange penge der er?
Detaljerne er statshemmeligheder.
Hvad skal de med Hamzad?
Hvorfor går Taliban ikke bare ind og tager det?
Fordi jeres regering har pålagt dem sanktioner.
Dem og alle, de kender.
Hver og en.
Undtagen Faraz Hamzad.
Af grunde, ingen kan forklare, blev hans navn fjernet fra alle lister.
Så han er mellemmanden. Han er uundværlig.
Det gør ham til en meget farlig fjende.
Er dine venner bange for at trodse ham?
Det er vi ikke.
Jeg vil bare sikre mig, at du ikke er, før vi går videre.
Du skal forstå, hvilken slags fjende du står overfor,
hvis du vælger at fortsætte.
Efter dette punkt trænger vi ind på hans territorium.
Jo dybere vi kommer ind, desto mere vil vi mærke hans tilstedeværelse.
Jo stærkere hans indflydelse er, desto sværere er det at vende om.
Vi tager ikke herfra uden hende.
Denne kvinde, der er så vigtig for jer.
Denne kvinde, der er så vigtig for Hamzad.
Denne kvinde, som ingen vil tale om.
Kompliceret.
Jeg ser frem til at møde hende.
Hvad skal vi kalde de nye mennesker, vi skal være nu?
Jeg er mere bekymret for, hvad vi skal sige til hinanden.
Hvad vi skal sige til hende.
Vi siger ingenting.
Hun kommer ingen steder fra.
Det her sted er drømmen, ikke?
At skabe en fremtid uden hensyn til fortiden.
Ja.
Det er det, hun får. Det er det, vi giver hende muligheden for.
Hun er bange for mig.
Ja.
Men mindre og mindre hver dag.
Hvem skal vi fortælle hende, at jeg er?
Du bliver hendes far.
Den eneste, hun vil kende til.
Ja.
Og du må love mig det her.
Hun må aldrig høre hans navn.
Hun må aldrig vide noget om Faraz Hamzad.
Det lover jeg.
Han vil lede efter hende, og han må ikke finde hende.
- Hun ville være i stor fare. - Det lader jeg ikke ske.
Det lover jeg.
Du.
Du!
Jeg har det fint. Hvad er der?
Jeg ved ikke, hvad der sker med hende lige nu,
men jeg ved heller ikke, hvordan det hjælper hende,
at vi lader, som om vi ikke bekymrer os.
Hør her.
Hvad er der?
- Hvad? Vil du holde pause igen? - Ja. Hvad med dig?
Ikke rigtig.
Godt. Jeg venter.
Ingen grund til at stoppe igen allerede.
Nej. Fuck det.
Vi holder pause!
- Igen? - Ja, det må du nok sige.
Er det den partner, du har valgt til turen?
Ja.
Jeg går ud fra, at du har en god grund, men han passer ikke ind.
Ikke ligesom du gør.
Hvordan passer jeg ind?
Jeg er ikke sikker, men det gør du.
Må jeg spørge dig om noget?
- Hvad? - Du ved ting om Hamzad.
Jeg tror, du har besøgt hans anlæg.
Du har en forbindelse til ham, har du ikke?
Blandt de mange tvivlsomme historier, jeg har hørt om ham,
er den om en amerikaner, der kæmpede i hans tjeneste mod russerne.
En levende rædsel villig til at udøve ubeskrivelig brutalitet i sin herres navn.
De var så forbundne, at det her monster kunne lokkes til handling alene
med en tanke i Hamzads hoved.
De havde endda et navn til ham.
De kaldte ham...
Baba Ghor Ghori.
Er den historie sand?
Er det monster dig?
Det er en god historie.
Men det er alt.
En god historie.
Der er intet farligere i verden, synes du ikke?
- Kan I høre det? - Ja.
Taliban-patruljer.
Med Hamzad som allieret bliver de mere og mere modige.
Lejren er ikke langt væk. Lad mig føre jer til kommandøren.
Du skal ringe til hende. Nu.
Ja.
- Harold? - Undskyld, Marion.
Jeg sagde, jeg ikke ville ringe igen, men vi har et problem.
Vi fik kontakt til Abdul Nazarys mand, som du arrangerede.
Han førte os til deres lejr, men nogen kom os i forkøbet.
Overlevende?
Nej.
Er du okay?
Ja, jeg har det fint.
Og Johnny?
Er han stadig hos dig?
Vi har det begge fint, men hør. Vi må finde en anden vej videre.
Hvordan kan du ellers hjælpe?
- Giv mig lidt tid. - Vi har ikke tid.
Du kunne lige så godt være på Månen.
Jeg har brug for tid til at konstruere et udfald.
Harold?
Jeg prøver bare at finde ud af, hvor bekymret jeg skal være
for den, der fabrikerede det her udfald.
Indtil for få dage siden havde jeg ikke hørt din stemme i 30 år.
Du beder mig hjælpe dig med at gøre det umulige.
Jeg tilbyder dig min hjælp.
Hvis dit første instinkt ved problemer er,
at jeg prøver at manipulere og ødelægge dig,
hvorfor i alverden ringede du så overhovedet til mig?
Skal jeg prøve at finde en ny kilde til hjælp til dig?
Ja.
Så gør jeg det.
I mellemtiden bør du bede Ali om at hjælpe jer med at finde et gemmested.
Hvem er Ali?
Kommandør Abdul Nazarys mand, Ali.
Ham, der kom for at møde jer. Jeg går ud fra, at I stadig er sammen.
Hvem er hun?
Hvad sagde du?
En FBI-agent bliver bortført.
Regeringen burde sætte himmel og hav i bevægelse for at redde hende.
Og hvor er de?
De kan intet gøre, fordi hun er en kompliceret sag.
Og det her sker den selv samme dag, som I ankommer for at redde hende.
Bed mig ikke om at tro på, at det ene ikke har noget med det andet at gøre.
At det ene ikke har forårsaget det andet.
Det virker, som om denne komplicerede kvinde er grunden til,
at mine brødre er døde.
Hvad er det, du ikke fortæller mig?
Hvem er den kvinde, mine brødre lige døde for?
Hvem er hun?
Hvem er du?
Taliban har mange spioner,
men jeg vil gerne være mere end en ud af mange.
Faraz Hamzad sætter al sin indflydelse på spil, og ingen forstår hvorfor.
Jeg vil gerne vide hvorfor.
Sig det.
Visse historier er sande.
Visse monstre er virkelige.
Hvad er det her?
Abbey plejede at tage herhen. Hun kunne skjule sig her.
Forsvinde.
Jeg brugte stedet et par gange til sidst. Jeg gravede et par ting ned.
Stop. Lad mig gøre det.
Kom nu.
Rejs dig op.
Der er en førstehjælpskasse.
Hvad vadede vi lige ind i?
Talibans efterretningstjeneste. Jeg burde have set det.
- Dumt. - Nej.
Det er ikke første gang, nogen er vred nok til at stikke en kniv i dig.
Jeg var der selv et par gange.
Jeg er nok gået glip af mange, efter du holdt op med at ringe tilbage.
Ja. Det er jeg holdt op med. Det er en af de gode ting ved Vermont.
Det tror jeg gerne.
Er det ham?
Hvornår talte du sidst med din kone?
Det ved jeg ikke.
Måske skulle du ringe til hende.
Ja.
- Du bør også ringe til Marion. - Hun har brug for tid til at finde hjælp.
Det er jo ikke, fordi kompetente, bevæbnede enheder
vokser på træerne her.
Ring til hende og se, om hun kan få dig ud herfra.
Jeg har godt tænkt på, hvornår du ville sige det.
Du har folk derhjemme, der har brug for dig.
Det er noget andet nu.
Jeg har aldrig været så svag, som du troede.
Aldrig så bange.
Aldrig ude af stand til at holde trit med dit heltemod.
Hun er død.
Emily.
Det er næsten helt sikkert. Hun har været død i et par dage nu.
Hvad snakker du om?
Måske tog det ham en dag at få hende hertil.
Måske tog det ham to dage at samle mod til at tale med hende.
Og derfra er det kun et spørgsmål om tid,
før hun siger det forkerte, og han ikke kan klare det mere.
Hvad er der galt med dig? Hvorfor siger du sådan noget?
Fordi jeg har foregivet, at det ikke er sandt, i dagevis.
Og lige nu virker det dumt at fortsætte.
Sikke noget sludder.
Hun er trænet til det her. Hun gør ham ikke vred.
Nej, sådan bliver det ikke. Det bliver ikke noget, hun vælger.
Sikke noget sludder!
Du aner ikke, hvad hun er i stand til. Du aner ikke engang, hvem hun er.
Men jeg ved, hvem han er.
Og jeg ved, hvordan det vil føles, når han hører noget i hendes stemme.
Blikket i hendes øjne og måden, hun bevæger sig på. Et eller andet.
Det vil minde ham om Abbey.
Eller endnu værre, minde ham om mig.
Og i det øjeblik, det sker, så kan intet beskytte hende mod reaktionen.
Vil du vide, hvordan det føltes, da hun pludselig bad os spille fodbold?
Det var ikke overraskelse.
Det var rædsel.
Fordi...
Hun spurgte med sådan en overbevisning.
Hun så så modig ud.
Hun mindede mig om ham.
Og det mindede mig om, at der altid vil være en del af hende,
der ikke er min.
Den del, vi løj for hende om.
Den del, hvis eksistens jeg lovede Abbey at ignorere.
Den del, der med tiden krævede at blive hørt og set.
Du er så bange for at se hende igen
og for at skulle forklare det på en måde, hvor det ikke kun er din skyld,
at du ikke aner, hvad du skal gøre.
- Du er klar til at give op. - Jeg giver ikke op.
Jeg har ingen andre steder at tage hen. Der er...
Jeg kan ikke gøre andet. Jeg kunne ikke rejse, selv hvis jeg ville.
Men det kan du.
Det skal du.
Det burde du.
Harold?
Hej.
Er du okay?
Ja, jeg er okay.
Hvor er du? Er du på hotellet eller...
Vi arbejder stadig på den del.
Vi har måske en ledetråd til Angelas opholdssted,
men det tager længere tid, end jeg håbede.
Harold, jeg blev ringet op i morges.
Du behøver ikke tage de opkald, Cheryl.
Sig, de skal ringe til advokaterne og lade dem klare det.
Det var Marion.
Det var din ekskone.
Hun...
Ringede hun hjem til os?
Hun sagde, I havde haft kontakt,
og at hun ville efterlade et nummer, du kunne ringe til dag og nat,
hvis du havde brug for hende.
Sagde du ikke, at hun var blevet så farlig, at du håbede,
hun havde glemt, hun kendte dit navn? Og du har kontakt med hende?
Cheryl, du ved, hvordan det fungerer.
Nogle gange må jeg gøre ting, jeg ikke kan tale med dig om.
Vores liv falder fra hinanden her.
Hvornår ser vi dig igen?
Ser vi dig igen?
Hvorfor er du her?
Du vil ikke finde hende.
Ikke nu.
Det ville være forfærdeligt.
Du vil ikke finde mig.
Nej. Ikke efter det, du har gjort mig til.
Det ville være forfærdeligt.
Men måske er det netop den rædsel, du kom efter.
Måske er det det, du har savnet mest.
I så fald...
Velkommen hjem.
Tekster af: Maja Axholt