Du høres ikke ut som deg selv.
Du hører ikke etter når vi snakker.
Du sover ikke.
Jeg spør bare, hva er annerledes?
Jeg vet ikke.
Noe er galt.
Vil du si hva du heter?
De fant meg.
Er du sikker på at det var dem?
Dette er ikke en øvelse.
Jeg vil være noe mer enn en besværlighet i historien din.
Det er annerledes nå, Zoe.
Jeg vet ikke hvem vi kan stole på.
Assisterende direktør Harper?
Dette er Harper.
I juli 1987 forsvant en mann under deg nær Torkham.
Vet du hvem jeg snakker om?
Denne greia har vært begravd i 30 år. Jeg ville at den skulle bli der.
Problemet er at Faraz Hamzad vil se deg igjen,
og han overbeviste noen i USAs regjering for å få det til å skje.
Datteren din er i ferd med å bli en del av dette.
Faraz Hamzad var krigsherre i Afghanistan under den sovjetiske invasjonen.
Han hadde en mann i leiren sin som skremte vettet av alle der borte.
De kalte ham Baba Ghor Ghori.
Ryktet sier at Baba Ghor Ghori var Dan Chase.
Jeg hørte fra russerne at de hadde fått høre
om et utenlandsk letemannskap.
Dette mannskapet hadde funnet en mineralforekomst av ufattelig verdi.
Gruven gjorde Faraz Hamzad til Afghanistans neste president.
Derfor kan jeg ikke si det til ham.
Chase hadde et forhold til klienten din.
Og til din klients første kone.
Hun het Belour Daadfar.
Han begynner å bli mistenksom. og hvis jeg forlater ham nå,
vil han forstå at det ikke er noe jeg ville gjort.
Du eller Angela?
Jeg glemmer snart hva forskjellen er.
Jeg ga deg en datter.
Hvis ingen hører fra Angela Adams igjen, kan alt dette ligge for hennes føtter.
Hvor er datteren min?
Jeg vet hun var med deg.
- Hvor er hun nå? - Hun har blitt tatt.
Vi skal få henne tilbake.
Faraz Hamzad kan få alt det hva han vil.
I dette tilfellet vil han ha deg.
- Hva faen er dette? - Tilbake! Tilbake!
Jeg sa du ikke skulle la Hamzad leve, at det ville hjemsøke deg,
men du gjorde det likevel.
Jeg sa aldri hva som skjedde den kvelden.
Det hadde vært så lett å drepe ham, som jeg sa at jeg ville.
Jeg klarte det ikke.
Jeg kunne ikke drepe ham foran datteren.
Da du var liten,
forestilte jeg meg at ingenting kunne komme mellom oss.
Så ble du tatt med til et sted langt borte.
Jeg bestemte meg for å huske deg som bare et spøkelse.
Parwana er hjemme.
Hvor enn dette fører oss, er vi sammen om dette nå.
Hvor lenge har jeg sovet?
Ikke lenge.
Hvor langt til grensen?
Ikke langt.
Ja.
Gelédrops?
Fortalte du meg noe om...
Var det en drøm?
Gumballs.
Var det navnet til...
Fotballaget hennes.
- Ja. - Akkurat.
Ja. Du fortalte meg at hun aldri var interessert i sport.
Og så våknet hun en morgen og plutselig var det en greie.
Hun var, hva da?
Ni.
Ni år gammel.
Var det rart for deg?
At hun overrasket deg?
- Harold! - Hva?
Vi tar en pause fra eventyrstunden nå.
Nå blir det alvor.
Konsentrer deg.
Historiene er viktige.
Når vi møter henne igjen,
vil jeg kunne fortelle henne hvordan vi prøver å forstå dette.
Jeg vil kunne fortelle henne hvordan vi prøver å forstå henne, hele henne.
De sidene ved henne som hun ikke tror vi vil forstå.
Og historiene er hvordan vi får satt sammen hele bildet.
Vi er i ferd med å finne ut om mannen din vet hvordan man bestikker en grensevakt.
Han heter Hameed.
Han er ikke min mann. Vi ble enige om denne planen.
- Ikke la oss... - Greit.
...som om du hadde noen bedre ideer.
Velkommen til Afghanistan.
Det er et problem at du føler et behov for å forstå ting.
Unnskyld?
Vi gikk nettopp over streken.
På den andre siden, jo dypere vi kommer,
dess nærmere vi kommer ham, dess mindre mening gir det.
Alt gir mening hvis du er villig til å jobbe for å gi det mening.
Ikke for oss. Ikke her.
Jeg mener ikke dette på en dårlig måte,
men det skremmer meg når du snakker sånn.
- Hvordan da? - Som en politimann.
Å, ja. Gud forby.
Vi trenger ikke å finne mening i en dritt.
Vi skal ikke løse en forbrytelse.
Han har hatt Emily i tre uker nå.
Det har tatt oss tre uker å komme så langt.
Det viktigste er å finne henne så fort som mulig
og få henne ut herfra.
Si at du forstår det.
Selvsagt.
Å, faen.
- Din mann, Hameed - Han er ikke min mann.
Han var den eneste som visste hvor vi skulle.
Vent litt. Vent, nei!
Så det er et problem.
Narkogjeng, kanskje.
Piratlast på vei over grensen.
Tilbake til problemet,
at vi ikke aner hvor vi skal.
Du må ringe henne.
Jeg kan ikke.
Hun er forbindelsen din.
Hun planla dette.
Hvis planen går i dass, må du ringe henne.
Han kan ikke hjelpe.
Slutt å skyte folk uten å spørre meg først.
Slutt å anta at du vet hva jeg tenker.
Og slutt å fortelle meg hva jeg burde tenke.
Vi kom helt hit uten å drepe hverandre. Det er bare et lite stykke igjen.
La oss ikke rote det til nå.
Vi har gjort det før.
For lenge siden, kanskje.
Men vi klarte det.
Gikk inn i dritten, holdt sammen, gjorde en god jobb.
Vi må bare huske det.
Det er et bestemmelsessted.
Vi kan trygt anta at det var der vi skulle møte vår kontakt fra motstandsbevegelsen.
Dette pleide å være nabolaget ditt.
Vet du hvordan vi kommer oss dit?
Er det sånn du husker det?
At det pleide å gå så bra?
Dette er rett utenfor dalen.
Jeg kan få oss dit.
Men hvordan skal vi finne fyren uten ham?
Herregud.
Ring henne.
Jeg ringer henne ikke.
Det står til venstre her.
Hvor faen skal vi?
Bare si det hvis du ikke vet det.
Jeg vet hvor jeg skal.
For telefonen tror visst at du er full av dritt.
Føler du deg bedre nå?
Det er sånn jeg husker det, i tilfelle du lurte.
Hvordan da?
Tvil, skepsis, visste alltid bedre.
Jeg var aldri så dum som du trodde.
- Jeg trodde ikke det. - Jeg var aldri så dumdristig, uansvarlig.
Jeg var aldri så... Jeg vet ikke,
hva du vil kalle det du var så sikker på at jeg var, jeg var ikke det.
Hvis jeg var en motstandsmann som ville holde dette hemmelig...
...ville jeg gjort det her.
Du har ikke vært her på flere tiår.
Hvordan visste du at den var der?
Jeg antar at det tar lenger tid å forandre ting her.
Hvem er du?
Jeg skal møte noen.
Du hører ikke hjemme her.
Du burde ikke ha kommet.
Johnny!
Stopp!
Kommandør Abdul Nazary sendte meg.
Hvor er Hameed?
Vi ble overfalt på veien.
Han er død.
En kvinne er kidnappet.
Vi ble forsikret om at kommandøren og hans menn ville hjelpe oss.
Vi er ikke leiesoldater.
Kvinnen ble kidnappet av Faraz Hamzad.
La dem gå.
Trekk unna.
De vil ikke plage dere mer.
Jeg heter Omar.
Vi har mye å snakke om.
Vi må være forsiktige.
Taliban har spioner overalt.
Kom.
Vår enhet er en av de siste i denne delen av dalen
som gjør motstand mot myndighetene.
Vi er små, men vi har også spioner.
Det har gått rykter de siste dagene om at en FBI-agent er
blitt bortført av Faraz Hamzad.
At alle forventet en respons fra Washington.
En respons som etter flere uker aldri kom.
Er dere to responsen?
Det er komplisert.
Tydeligvis.
FBI kan ikke gjøre noe.
Men...
Vennen vår som ordnet dette garanterer at enheten din
får penger hvis du hjelper oss.
Vi ble fortalt at det å lage problemer for Hamzad ikke var være et problem for dere.
Hva slags problemer snakker vi om?
Av den ødeleggende typen.
Hva trenger du?
Transport inn i dalen.
Forsyninger.
En dag eller to til å observere landsbyen, og legge en plan, og så drar vi.
Tjue menn med håndvåpen, inn og ut.
Kan du fikse det?
En dag eller to til å observere er ikke nok.
Vi har ingen tid å miste.
Ingen jeg kjenner har vært på eiendommen hans.
Det er et nettverk av skjulte ganger under den.
Det vil ta oss uker å planlegge det.
En dag eller to.
Vi tar oss av resten.
Skal du hjelpe oss eller ikke?
En gang var han en helt, for fedrene våre.
Jeg og vennene mine
kjente bare Faraz Hamzad som monsteret som lurer i den mørke enden av dalen.
En sint, gammel mann som det er best å unngå.
Da Taliban tok kontroll, dro alle lederne i motstandsbevegelsen til ham
for å be ham om å lede kampen for å holde Panjshir fri,
for å leve opp til historiene og gjøre dem sanne.
Han nektet.
Hvorfor?
Det viser seg...
at han gjør forretninger med myndighetene.
De er så gode, at han heller ser Panjshir på sine knær, enn å risikere å miste dem.
Hva slags forretninger?
Artig at du spør.
Du ser på det som antas å være en av verdens største litiumforekomster.
Meshbahar-forekomsten.
Faraz Hamzad fant den.
Han kontrollerer den.
Han planlegger å utnytte den.
Og det har gitt ham svært uventede venner.
Hamzad er ikke en venn av Taliban.
Han hatet dem nesten like mye som han hatet russerne under krigen.
Ja.
Så hvor mye penger må være i bakken for å føre slike erkefiender sammen?
Hvor mye penger må finnes i bakken
så ingen vil snakke om hvor mye penger som ligger der?
Detaljene skjules som statshemmeligheter.
Hva trenger de Hamzad til?
Hvorfor kommer ikke Taliban og tar det selv?
Regjeringen din har innført sanksjoner.
Mot Taliban og alle de kjenner.
Alle...
...bortsett fra Faraz Hamzad.
Ingens synes å kunne forklare hvorfor navnet hans ble holdt unna alle listene.
Han er mannen i midten.
Han er uunnværlig.
Det gjør ham til en veldig farlig fiende.
Er vennene dine redde for å gå imot ham?
Det er vi ikke.
Jeg vil bare være sikker, før vi går videre.
At dere forstår hva slags fiende dere står overfor
om dere velger å fortsette.
Går vi videre herfra, går vi inn i hans territorium.
Og jo dypere vi kommer,
jo mer vil vi merke hans nærvær.
Jo større blir innflytelsen.
Jo vanskeligere blir det å snu.
Vi snur ikke uten henne.
Denne kvinnen som er så viktig for dere.
Denne kvinnen som er så viktig for Hamzad.
Denne kvinnen som ingen virker villig til å snakke om.
Komplisert, ja.
Jeg ser frem til å møte henne.
Hva kaller vi disse nye folka vi er i ferd med å bli?
Jeg er mer bekymret for hva vi skal si til hverandre.
Hva vi skal si til henne.
Vi skal ikke fortelle henne noe.
Hun kommer ingensteds fra.
Her og nå er det drømmen, ikke sant?
Å bygge en fremtid uten hensyn til fortiden.
Ja.
Det er det hun skal få.
Vi skal gi henne den muligheten.
Hun er redd for meg.
Ja.
Men mindre og mindre hver dag.
Hvem skal vi si at jeg er?
Du skal være faren hennes.
Den eneste hun kjenner.
Ja.
Du må love meg én ting.
Navnet må aldri nevnes.
Hun må aldri få vite noe om Faraz Hamzad.
Jeg lover.
Han vil lete etter henne, og han må ikke finne henne.
Hun vil være i stor fare.
Jeg lar ikke det skje.
Jeg lover.
Hei.
Det går bra. Hva er det?
Jeg vet ikke hva som skjer med henne nå,
men jeg vet heller ikke hvordan det
hjelper henne å late som vi ikke bekymrer oss.
Hør her.
Hva er det?
Hva? Må du stoppe igjen?
Ja. Du?
Ikke egentlig.
Ok. Jeg venter.
Ingen grunn til å stoppe så fort.
Å, ja. Faen heller.
Vi stopper!
Igjen?
Det kan du si.
Er dette partneren du valgte til dette?
Ja.
Du har sikker dine grunner, men...
han passer ikke inn.
I hvert fall ikke som deg.
Hvordan passer jeg inn?
Jeg er ikke sikker, men det gjør du.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hva er det?
Du vet ting om Hamzad.
Du kan ha vært på eiendommen hans.
Noe kobler dere sammen,
ikke sant?
Blant de mange historiene som jeg har hørt om ham,
men som er vanskelig å tro, er at en amerikaner kjempet med ham
mot russerne.
En levende terrorist som var villig til å utøve grusom brutalitet i sin herres navn.
De var så knyttet sammen at monsteret kunne tvinges
til å gå til aksjon bare Hamzad tenkte på det.
De ga ham til og med et navn.
De kalte ham for...
...Baba Ghor Ghori.
Er den historien sann?
Er det monsteret deg?
En god historie.
Men det er alt det er.
En god historie.
Ingenting i verden er farligere, er du ikke enig?
Hørte dere det?
Ja.
Taliban-patruljer. Med Hamzad som alliert, blir de stadig dristigere.
Leiren er like ved.
La meg ta dere til kommandøren.
Du må ringe henne...
...nå.
Ja.
- Harold? - Marion, jeg beklager.
Jeg sa jeg ikke skulle ringe, men vi har et problem her.
Vi kontaktet Abdul Nazarys mann, som du ordnet.
Han førte oss til leiren deres, men noen kom hit først.
Overlevende?
Nei.
Går det bra med deg?
Ja, det går bra.
Og Johnny? Er han fortsatt med deg?
Vi har det bra, men hør her. Vi må finne en annen vei.
Hva mer kan du gjøre for å hjelpe?
- Gi meg litt tid. - Vi har ikke tid.
Du kunne like gjerne vært på månen, Harold.
Jeg trenger tid til å finne en løsning.
Harold?
Jeg prøver bare
å finne ut hvor bekymret jeg bør være
for hvem som planla denne løsningen.
Inntil for noen dager siden, hadde jeg ikke hørt stemmen din på 30 år.
Du ber meg hjelpe deg med det umulige.
Jeg tilbyr hjelpen gratis.
Om ditt første instinkt når ting blir vanskelige er
at jeg prøver å manipulere deg til en undergang,
ærlig talt, hvorfor i all verden ringte du meg?
Vil du at jeg skal prøve å finne en ny kilde til hjelp til deg?
Ja.
Da gjør jeg det.
I mellomtiden anbefaler jeg at du ber Ali om å finne et trygt gjemmested.
Hvem er Ali?
Ali, kommandant Abdul Nazarys mann.
Mannen som kom for å møte dere.
Jeg antar at du fortsatt er med ham.
Hvem er hun?
Unnskyld?
En FBI-agent er bortført.
USAs regjering burde gjøre alt for å redde henne.
Og hvor er de?
De kan ikke gjøre noe fordi hun er komplisert.
Dette...
...skjer den dagen du kommer for å redde henne.
Ikke be meg tro at det ene ikke har noe med det andre å gjøre.
Det ene har ikke forårsaket det andre.
Det virker som om denne kompliserte kvinnen er grunnen
til at brødrene mine er døde.
Hva er det du ikke sier?
Hvem er kvinnen som brødrene mine døde for?
Hvem er hun?
Hvem er du?
Taliban har mange spioner,
men jeg vil være noe mer enn én av mange.
Faraz Hamzad risikerer all sin innflytelse, og ingen forstår hvorfor.
Jeg vil gjerne vite hvorfor.
Fortell meg det.
Noen historier er sanne.
Noen monstre er ekte.
Hva er dette?
Abbey pleide å komme hit.
Et sted hun kunne gjemme seg.
Forsvinne.
Jeg brukte det et par ganger mot slutten.
Jeg etterlot ting i bakken.
Hei, stopp. La meg gjøre det.
Kom igjen.
Reis deg.
Det er et førstehjelpsskrin der.
Hva var det vi nettopp gikk inn i?
Taliban-etterretning.
Jeg burde ha sett det.
- Dumt. - Nei.
Dette er ikke første gang du har gjort noen sinte nok til å stikke en kniv i deg.
Jeg var der et par ganger.
Tenk hvor mange jeg har gått glipp av siden du sluttet å ringe tilbake.
Ja. Jeg sluttet med det.
Det er en av de fine tingene med Vermont.
Det tror jeg på.
Er dette ham?
Når snakket du med kona di sist?
Jeg vet ikke.
Du burde ringe henne.
Ja.
- Du burde ringe Marion også. - Nei. Hun trenger tid til å finne hjelp.
Det er ikke akkurat kompetente væpnede enheter til leie som vokser på trær her.
Ring henne og se om hun kan få deg ut herfra.
Jeg lurte på hvor lang tid det ville ta.
Du har folk hjemme som trenger deg.
Dette er annerledes nå.
Vet du,
Jeg var aldri så svak som du trodde.
Aldri så redd.
Aldri så ute av stand til å holde tritt med heltemotet ditt.
Hun er død.
Emily.
Nesten helt sikkert.
Hun har vært død i noen dager nå.
Hva snakker du om?
Kanskje det tok ham en dag å få henne hit.
Kanskje det tok ham to dager å samle mot til å snakke med henne.
Fra da er det bare et spørsmål
om tid før hun sier noe galt, og han ikke orker mer.
Hva feiler det deg?
Hvorfor sier du dette?
Fordi jeg i flere dager
har latt som om det ikke er sant.
Akkurat nå virker det dumt å fortsette.
Pisspreik.
Hun er trent for dette. Hun skal ikke gjøre ham sint.
Nei, det blir ikke sånn. Det blir ikke noe hun velger.
Pisspreik.
Du aner ikke hva hun er i stand til.
Du aner ikke engang hvem hun er.
Jo, jeg vet hvem han er.
Jeg vet hvordan det vil føles når han hører noe i stemmen hennes.
Et blikk, måten hun beveger seg på. Noe.
Det vil minne ham om Abbey.
Eller verre,
minne ham om meg.
Og når det skjer,
kan ingenting beskytte henne.
Vet du hvordan det føltes da hun ba om å få spille fotball, sånn ut av det blå?
Det var ikke overraskelse.
Det var frykt.
Fordi...
hun spurte med slik overbevisning.
Hun så så modig ut.
Hun minnet meg om ham.
Det minnet meg på at det alltid ville være en del av henne
som ikke tilhørte meg.
Den delen vi løy til henne om.
Delen som jeg lovet Abbey jeg skulle late som ikke eksisterte.
Delen som etter hvert ville kreve å bli hørt og sett.
Du er så redd for å se henne igjen,
for å måtte forklare deg på en måte der dette ikke er din feil,
at du ikke vet hva du skal gjøre.
Du gir opp, i stedet for å innse det.
Jeg gir ikke opp.
Det er ikke noe annet sted jeg kan dra.
Det er ikke
noe annet jeg kan gjøre.
Jeg kunne ikke dratt om jeg ville. Det kan du.
Du må.
Det burde du.
Harold?
Hei.
Går det bra?
Ja, det går bra med meg.
Hvor er du?
Er du på hotellet?
Vi jobber med saken.
Vi vet kanskje hvor Angela er,
men det tar lenger tid enn jeg håpet.
Harold, jeg fikk en telefon i morges.
Å, faen. Cheryl, du trenger ikke ta dem.
Bare si at de må ringe advokatene og la dem ta seg av det.
Det var Marion.
Det var fra ekskona di.
Hun...
Ringte hun hjem?
Hun sa du hadde vært i kontakt,
og hun ville gi deg et nummer du kunne ringe uansett når,
om du trengte henne.
Jeg trodde du sa at hun hadde blitt så farlig
at du håpet hun hadde glemt at hun kjente deg.
Og du har kontakt med henne?
Cheryl, du forstår hvordan dette fungerer.
Noen ganger må jeg gjøre ting jeg ikke kan snakke med deg om.
Livet vårt faller fra hverandre.
Når får vi se deg igjen?
Får vi se deg igjen?
Hvorfor er du her?
Du ønsker ikke å finne henne.
Ikke nå.
Det ville bli for forferdelig.
Du ønsker ikke å finne meg.
Nei...
...ikke etter det du gjorde meg til.
Det ville vært for fryktelig.
Eller kanskje...
...er det skrekken du søker etter.
Kanskje det er det du har savnet mest.
I så fall...
Velkommen hjem.
Oversatt av: Tore Aasheim