Nu pari în apele tale. Ești preocupat când vorbim.
Nu dormi. Te întreb, care mai e diferența acum?
Nu știu. Ceva nu e în regulă.
Îmi spui care ți-e numele?
M-au găsit.
Sigur au fost ei?
Nu e un exercițiu.
Vreau să fiu mai mult decât o complicație în povestea ta.
Acum e altceva, Zoe. Nu știu în cine putem avea încredere.
Directorul adjunct Harper?
Sunt Harper.
În iulie 1987 ți-a dispărut un subordonat lângă Torkham.
Știi la cine mă refer?
Chestia asta e ascunsă de 30 de ani.
Voiam să rămână așa.
Scenariul de coșmar e că Faraz Hamzad vrea să te revadă.
A convins pe cineva din guvernul SUA să-i realizeze dorința.
Fiica ta urmează să fie implicată.
Hamzad era lider militar afgan în timpul invaziei sovietice.
Cineva din tabăra lui băga groaza în toți cei de acolo.
I se spunea „Baba-Khorkhore”.
Se aude că Baba-Khorkhore era Dan Chase.
Am auzit de la ruși că aflaseră de o echipă de prospectori străini.
Găsiseră un zăcământ mineral de o valoare inimaginabilă.
Mina l-ar face pe Hamzad președintele Afganistanului.
De aceea nu-i pot spune.
Chase avea o relație cu clientul dumitale și cu prima soție a clientului dumitale.
O chema Belour Daadfar.
Începe să mă bănuiască și, dacă îl abandonez acum,
va ști că n-aș face așa ceva.
Tu sau Angela?
Încep să uit care-i diferența.
Ți-am dăruit o fiică.
Dacă nu se mai știe nimic de Angela Adams, toată vina ajunge asupra ei.
Unde e fiica mea?
- Știu că a fost cu tine. Unde e acum? - A fost răpită.
O vom recupera.
Faraz Hamzad poate avea tot ce vrea.
În cazul ăsta, pe tine te vrea.
- Ce naiba e asta? - Dă înapoi!
Ți-am spus să nu-l lași pe Hamzad viu, că se va întoarce și te va bântui.
Dar tot ai făcut-o.
Nu ți-am spus ce s-a întâmplat în acea noapte.
Ar fi fost foarte ușor să-l ucid, așa cum ți-am spus.
N-am putut.
Nu l-am putut ucide sub ochii fiicei lui.
Când erai mică, îmi imaginam că nimic nu ne-ar putea despărți.
Apoi ai fost dusă într-un loc foarte îndepărtat.
Ajunseseși o fantomă pentru mine.
S-a întors Parwana.
Orice ar fi, de acum suntem implicați amândoi.
Cât am dormit?
Nu prea mult.
- Cât mai e până la graniță? - Puțin.
Da.
Gumdrops?
Îmi spuneai ceva despre...
A fost un vis?
Gumballs.
- Așa se numea... - Echipa ei de fotbal.
- Da. - Așa e.
Îmi spuneai că n-a fost niciodată interesată de sport.
Și, dintr-o dată, a devenit marea ei pasiune.
- Câți ani avea? - Nouă.
Avea nouă ani.
Ți s-a părut ciudat?
Că te-a surprins astfel?
- Harold... - Ce-i?
Vom lua o mică pauză de la povestit.
Va începe distracția. Concentrează-te la ce ai de făcut.
Poveștile sunt importante.
Când o vom revedea,
vreau să îi pot spune că am încercat să lămurim toate astea.
Vreau să îi pot spune că am încercat să o înțelegem pe deplin,
aspectele pe care nu și-a imaginat că le vom înțelege.
Și vom reuși asta povestind.
Urmează să aflăm dacă omul tău poate mitui ca lumea un grănicer.
Îl cheamă Hameed.
Nu e omul meu.
- Planul e stabilit. Să nu... - Bine.
De parcă tu ai idei mai bune.
Bun-venit în Afganistan!
E o problemă că simți nevoia să înțelegi lucrurile.
Poftim?
Tocmai am trecut de o graniță.
Dincolo de ea, cu cât ne adâncim mai mult,
cu cât ne apropiem de el, cu atât va fi mai ilogic.
Toate sunt logice dacă muncești pentru a le lămuri.
Nu și pentru noi, nu aici.
Și n-o spun cu răutate,
dar mă sperii când vorbești astfel.
- Cum? - Ca un polițist.
Da, Doamne ferește!
Nu ești obligat să lămurești nimic. N-am venit să rezolvăm o crimă.
Emily e la el de trei săptămâni.
Ne-a luat trei săptămâni ca să ajungem până aici.
Tot ce contează acum e să ajungem la ea cât mai repede
și s-o luăm.
- Te rog, spune-mi că înțelegi. - Firește!
Drace!
- Hameed, omul tău... - Nu e omul meu.
Era singurul care știa încotro mergeam.
Așteaptă! Nu!
Așa că e o problemă.
Traficanți de droguri, poate. Jefuiesc transporturile care trec granița.
Să revenim la problema noastră, faptul că nu știm încotro mergem.
Va trebui să o suni.
Nu pot.
E omul tău de legătură. Ea a pus la cale planul ăsta.
Dacă planul s-a dus pe apa sâmbetei, tre' s-o suni.
El nu ne va putea ajuta.
Nu mai împușca oameni fără să mă întrebi înainte!
Nu mai presupune că-mi știi gândurile și nu-mi mai spune la ce să mă gândesc!
Am reușit să ajungem până aici fără să ne omorâm între noi.
Mai avem puțin. Să nu dăm cu bâta-n baltă acum.
Am mai făcut asta, să știi.
Acum un car de ani, poate, dar am făcut-o.
Ne-am băgat în rahat, am fost uniți și ne-am făcut bine treaba.
Tre' să ne amintim.
Are setată o destinație.
E clar că acolo trebuia să întâlnim omul de legătură din rezistență.
Ai lucrat în regiunea asta.
Știi cum ajungem acolo?
Așa îți amintești?
Că mergea atât de bine?
E chiar la ieșirea din vale.
Drumul îl știu.
Problema e alta. Fără el, cum dăm de tip?
Hristoase!
Sun-o, te rog.
Nu o sun.
Zice să faci stânga.
Unde mama dracului mergem?
- Dacă nu știi, spune. - Știu unde mergem.
Fiindcă telefonul zice că minți.
Acum te simți mai bine?
Eu așa țineam minte, în caz că te întrebi.
Cum?
Te îndoiai, te răzgândeai, făceai mereu pe deșteptul.
N-am fost niciodată atât de prost pe cât mă credeai tu.
- Nu te-am crezut prost. - Nu eram nesăbuit și iresponsabil.
N-am fost niciodată...
Oricum ai fi fost atât de sigur că eram, nu eram!
Dacă aș fi fost în rezistență și aș fi vrut să ne întâlnim pe șest...
acolo aș fi așteptat.
N-ai fost aici de decenii. De unde știai că era acolo?
E nevoie de mai mult timp ca să se schimbe ceva aici.
Cine sunteți?
Mă întâlnesc cu cineva.
N-aveți ce căuta aici.
N-ar fi trebuit să veniți.
Johnny...
Johnny!
Stați!
M-a trimis comandantul Abdul Nazary.
Unde e Hameed?
A fost o ambuscadă pe drum.
E mort.
A fost răpită o femeie.
Am primit asigurări că vom fi ajutați de comandant s-o recuperăm.
- Nu suntem mercenari. - Femeia a fost răpită de Faraz Hamzad.
Dați-le drumul!
Înapoi!
Vă vor lăsa în pace.
Numele meu e Omar. Avem multe de discutat.
Dar trebuie să fim atenți. Talibanii au spioni peste tot.
Veniți!
Unitatea noastră e printre ultimele din valea asta
care se mai opun guvernului.
Suntem o unitate mică, dar și noi avem spioni.
Se zvonește de câteva zile că o agentă de la FBI
a fost răpită de către Faraz Hamzad
și că toți așteaptă un răspuns de la Washington
care, după câteva săptămâni, nu a venit.
Voi sunteți răspunsul?
- E complicat. - Așa se pare.
FBI-ul are mâinile legate.
Dar...
Ascultă, amicul nostru care a intermediat asta garantează
un purcoi de bani pentru unitatea voastră, dacă ne ajutați.
Ni s-a spus că nu e o problemă pentru voi să-i creați necazuri lui Hamzad.
Ce fel de necazuri?
Din alea devastatoare.
- Ce vă trebuie? - Transport până la vale, provizii,
o zi sau două să studiem satul și să facem un plan, apoi acționăm.
Douăzeci de oameni cu arme ușoare. Intrăm și ieșim.
Ne poți ajuta?
- O zi sau două n-ajung să studiați satul. - N-avem timp de zăbavă.
Nu știu pe nimeni care să fi stat în tabăra lui.
Se zice că are o rețea de tuneluri ascunse.
- Un plan ne-ar lua săptămâni. - O zi sau două.
De restul ne ocupăm noi.
Ne ajutați ori ba?
A fost un erou pe vremuri, pentru tații noștri.
Pentru mine și prietenii mei, Faraz Hamzad e monstrul ce pândește la capătul văii,
un bătrân furios, de evitat.
Dar, când talibanii au preluat controlul, comandanții rezistenței s-au dus la el
să-l roage să conducă lupta de independență a Panjshirului,
să fie la înălțimea renumelui și să treacă la fapte.
A refuzat.
- De ce? - Din câte se pare...
face afaceri cu guvernul,
atât de bănoase,
încât preferă să vadă Panjshirul îngenunchiat decât să le piardă.
Ce fel de afaceri?
E culmea că întrebi.
Aveți în față unul dintre cele mai mari zăcăminte de litiu din lume.
Zăcământul Meshbahar.
Faraz Hamzad l-a descoperit. Îl controlează.
Plănuiește să-l exploateze.
Și i-a adus cei mai neașteptați prieteni.
Hamzad nu e prietenul talibanilor.
Îi ura aproape la fel de mult ca pe ruși în timpul războiului.
Da.
Așadar, cât de valoros trebuie să fie acest zăcământ
pentru a uni doi dușmani de moarte?
Cât valorează un zăcământ
astfel încât nimeni să nu vorbească despre valoarea lui?
- Datele geologice sunt secrete de stat. - Ce nevoie au de Hamzad?
De ce talibanii nu revendică zăcământul?
Fiindcă guvernul vostru i-a sancționat pe ei și pe toți asociații lor.
Pe toți...
mai puțin pe Faraz Hamzad.
Din motive inexplicabile, numele lui nu apare pe nicio listă.
Deci el e intermediarul.
E indispensabil.
Iar asta îl transformă într-un dușman foarte periculos.
Prietenii tăi se tem să-l trădeze?
Nu ne temem.
Vreau să fiu sigur că nici vouă nu vă e teamă.
Vreau să fiu sigur că înțelegeți ce dușman înfruntați
de veți merge mai departe.
De aici vom intra pe teritoriul lui.
Cu cât vom avansa, cu atât îi veți simți mai tare prezența și influența
și întoarcerea va fi mai dificilă.
Nu ne întoarcem fără ea.
Femeia asta e importantă pentru voi.
E importantă pentru Hamzad.
Nimeni nu vrea să vorbească despre ea.
Chiar că e complicat.
Abia aștept s-o cunosc.
Cum îi vom numi pe cei care vom deveni?
Mă îngrijorează mai mult ce vom vorbi între noi.
Ce îi vom spune ei.
Nu-i vom spune nimic.
Va apărea din neant.
Acesta e marele vis aici, nu-i așa?
Să-ți clădești un viitor fără a ține cont de trecut.
Da.
De asta va avea parte.
Îi vom oferi ocazia să facă asta.
Se teme de mine.
Da, dar tot mai puțin pe zi ce trece.
Cine îi vom spune că sunt?
Vei fi tatăl ei, singurul pe care-l va cunoaște.
Da.
Și promite-mi un lucru: nu trebuie să-și afle numele.
Nu trebuie să afle nimic despre Faraz Hamzad.
Promit.
El o va căuta și n-are voie să o găsească.
S-ar afla în mare pericol.
Nu voi permite asta.
Promit.
Alo!
N-am nimic. Ce vrei?
Nu știu ce se petrece cu ea acum,
dar nu știu cu ce o ajută
că noi ne prefacem că nu suntem îngrijorați.
- Ascultă... - Ce e? Vrei să oprim din nou?
Da. Tu nu vrei?
Nu prea.
Bine, mai aștept.
N-are rost să oprim iar atât de curând.
Nu, dă-o dracului!
O să oprim!
Din nou?
Mie-mi zici?
- Ăsta e partenerul pe care ți l-ai ales? - Da.
Oi fi avut motive întemeiate.
Dar nu e potrivit. Nu ca tine, cel puțin.
Eu de ce sunt potrivit?
Nu sunt sigur, dar ești.
- Te pot întreba ceva? - Ce anume?
Știi multe despre Hamzad.
Cred că ai fost în tabăra lui.
Ești legat de el cumva.
Nu-i așa?
Printre multele povești despre el, care mi se par greu de crezut,
e cea a americanului care a luptat în secret pentru el contra rușilor,
o fiară odioasă, dispusă să comită orori de nedescris pentru stăpânul său.
Erau atât de apropiați, încât s-a spus că monstrul intra în acțiune
la simplul gând al lui Hamzad.
I-au pus chiar și o poreclă.
Îi spuneau...
Baba-Khorkhore.
E adevărat?
Tu ești acel monstru?
E o poveste bună.
Însă doar atât e.
O poveste bună.
Nimic nu e mai periculos pe lume, nu crezi?
Auziți?
- Da. - Patrule ale talibanilor.
Sunt mai îndrăzneți de când Hamzad le e aliat.
Tabăra nu-i departe. Vă duc la comandant.
Trebuie s-o suni.
Imediat.
Da.
- Harold? - Marion, îmi pare rău.
Știu că am zis că nu te mai sun, dar avem o problemă aici.
Ne-am întâlnit cu omul lui Nazary, cum ai aranjat.
Ne-a adus în tabăra lor, dar cineva ne-a luat-o înainte.
- A scăpat careva? - Nu.
Tu ești teafăr?
Da, sunt teafăr.
Și Johnny? Mai e cu tine?
Suntem teferi amândoi, dar ne trebuie altă cale de a înainta.
Cum ne poți ajuta?
- Dă-mi timp. - Nu avem timp.
E ca și cum ai fi pe Lună, Harold. Am nevoie de timp pentru un rezultat.
- Harold? - Eu...
Nu știu câte griji să-mi fac în privința celui care a dus la acest rezultat.
Până acum câteva zile, nu-ți auzisem vocea de 30 de ani.
M-ai rugat să te ajut la ceva imposibil. Te-am ajutat gratis.
Dacă primul tău gând când dai de greu e că încerc să te manipulez ca să dai greș,
sincer, de ce m-ai mai sunat?
Vrei să caut pe altcineva să te ajute?
Da.
Atunci așa voi face.
Între timp, recomand să-i ceri lui Ali să-ți găsească o ascunzătoare.
- Cine-i Ali? - Omul comandantului Abdul Nazary.
Cel care s-a întâlnit cu voi. Presupun că mai sunteți cu el.
Cine e femeia?
Poftim?
O agentă e răpită. Americanii ar trebui să se dea peste cap s-o salveze.
Unde sunt?
Au mâinile legate fiindcă ea e complicată.
Asta se întâmplă în ziua în care veniți s-o salvați.
Te rog, nu-mi cere să cred că nu au legătură între ele,
că una nu a dus la alta.
Dar se pare că femeia asta complicată e motivul pentru care au murit frații mei.
Ce îmi ascunzi?
Cine e femeia asta, pentru care au murit frații mei?
Cine e?
Tu cine ești?
Talibanii au mulți spioni,
dar eu aș vrea să fiu mai presus de restul.
Faraz Hamzad își riscă întreaga influență și nimeni nu pare să știe de ce.
Aș vrea să fiu cel care știe motivul.
Spune-mi!
Unele povești sunt adevărate.
Unii monștri există.
Ce-i aici?
Abbey venea aici. Aici se putea ascunde, dispărea.
Am folosit locul de vreo două ori, la final. Am îngropat unele chestii.
Stai! Lasă-mă pe mine!
Haide, ridică-te!
Acolo e o trusă de prim ajutor.
- Peste cine am dat acolo? - Peste spionii talibanilor.
- Trebuia să fi anticipat. Am fost prost. - Nu.
Nu e prima oară când te înjunghie unul pe care l-ai scos din minți.
Am fost de față de vreo două ori.
Nici nu-mi închipui câte am ratat de când nu mi-ai mai răspuns la telefon.
Da, nu prea mai fac așa ceva.
- Asta e frumos la Vermont. - Sunt convins.
El e?
Când ai vorbit ultima oară cu soția ta?
Nu știu.
Poate ar trebui s-o suni.
Da.
- Sun-o și pe Marion. - Nu, durează până găsește ajutoare.
Pe aici nu găsești mercenari buni cu toptanul.
Ar trebui s-o suni, să vezi dacă te poate scoate de aici.
- Chiar mă întrebam cât timp îți va lua. - Cei de acasă au nevoie de tine.
- Acum e altceva. - Știi...
n-am fost niciodată atât de slab pe cât credeai.
Nu-mi era frică.
Nu eram incapabil să țin pasul cu eroismul tău.
Emily e moartă.
Aproape sigur.
E moartă de câteva zile.
Ce tot spui?
Poate că i-a luat o zi s-o aducă aici.
I-o fi luat două zile să-și facă curaj să-i vorbească.
Apoi e doar o chestiune de timp
până ce ea i-a spus ce nu trebuia și el n-a mai suportat.
Ce-i cu tine?
De ce spui asta?
Fiindcă mă prefac
de câteva zile că nu-i așa, iar acum pare o prostie să continui.
Aiurea! E antrenată pentru asta. Nu s-ar lua în coarne cu el.
Nu, n-ar fi așa. Nu ar fi alegerea ei.
Aiurea! Nu știi de ce e capabilă.
- Nici măcar n-o cunoști. - Îl cunosc pe el.
Și știu ce va simți când va sesiza ceva în vocea ei,
în uitătura ei, în mișcările ei.
Îi va aminti de Abbey.
Sau mai rău, îi va aminti de mine și, în clipa aceea,
nimic nu o poate feri de reacția lui.
Vrei să știi ce-am simțit când ne-a cerut să se apuce de fotbal?
Nu am fost surprins, ci îngrozit.
Fiindcă...
ne-a cerut cu atâta convingere, cu atâta curaj...
Mi-a amintit de el.
Și mi-a amintit că va exista mereu o parte din ea
care nu era a mea.
Partea despre care o mințeam.
Partea despre care i-am promis lui Abbey că nu exista.
Partea care, într-un final, va cere să fie auzită și văzută.
Te temi atât de tare s-o revezi,
de faptul că va trebui să-i explici că n-a fost doar vina ta,
încât nu știi ce să faci.
- Ai renunța în loc să înfrunți situația. - Nu renunț.
Nu mai am unde merge.
Nu mai am altceva de făcut. N-aș putea pleca nici dac-aș vrea.
Tu poți pleca.
Ești obligat.
Ar trebui.
Harold?
Bună!
- Ești teafăr? - Da, sunt bine.
Unde ești? La un hotel sau...
Încă ne ocupăm de asta.
Am avea un indiciu despre locația Angelei, dar durează mai mult decât credeam.
M-a sunat cineva azi-dimineață.
La naiba! Cheryl, nu e nevoie să răspunzi.
Spune-le să-i sune pe avocați, să se ocupe ei.
M-a sunat Marion.
Fosta ta soție.
A sunat acasă la noi?
A zis că ați ținut legătura
și voia să-ți lase un număr la care poți suna oricând,
dacă ai nevoie de ea.
Parcă mi-ai spus că devenise atât de periculoasă,
încât sperai să uite că te-a cunoscut.
Și ții legătura cu ea?
Cheryl, știi care-i treaba.
Tre' să fac uneori lucruri de care nu-ți pot spune.
Căsnicia noastră se destramă aici.
Când te vom revedea?
Te vom mai vedea vreodată?
De ce ai venit?
Nu vrei s-o găsești.
Nu acum.
Ar fi mult prea dureros.
Nu vrei să mă găsești.
Nu...
Nu după ce m-ai făcut ce sunt.
Ar fi mult prea îngrozitor.
Sau poate...
ai venit să cauți chiar groaza.
Poate că asta ți-a lipsit cel mai mult.
În cazul ăsta...
bun-venit acasă!
Subtitrarea: Adrian Oprea