Vítejte v Afghánistánu.
Jmenuju se Angela Adamsová.
Jsem zvláštní agentka FBI.
Tvůj otec je Faraz Hamzad.
A ty se jmenuješ Parwana.
Způsobit Hamzadovi potíže vám prý nebude dělat problém.
Jaké potíže mu to způsobí?
Ty zničující.
Ložisko Mešbahar.
Objevil ho Faraz Hamzad. Chce ho vytěžit.
Právě teď se na to dívám. Všechno se zastavilo.
Jsou tu tálibánští vojáci.
Jdu za Hamzadem.
Nezodpovídá se ti.
Dojdete pro něj, nebo si pro něj mám dojít sám?
Už tu nejsi v bezpečí.
Kam jdeme?
Do jeskyně, o níž jsem kdysi řekl tvé matce.
- Co je to? - Mohla se tu schovat. Zmizet.
Co je?
STAREJ CHLAP
Angelo, moc ho nemačkej.
Co se stalo?
Dostat se sem nebylo snadný.
Jak jste to dokázali?
Marion.
Dostala nás sem a dostane nás i pryč. Stačí si zavolat vrtulník.
Je čas vrátit se domů.
Když ho tu necháme, zemře.
Možná.
Ale to neuděláme.
Dobře. Poslyš.
Máme co probírat, ale musíme ho dostat domů.
Potřebují ho tam a sám to nepřežije.
Mě doma potřebují taky.
Kvůli němu a jeho činům. Vím, že to víš.
Říkala jsem vám, ať sem nejezdíte.
Co?
Ať se staráš o Cheryl a Henryho, ne o mě.
Em.
Přijel jen proto, že mu na tobě záleží.
K tomuhle došlo, aby mě ochránil.
Ví to?
Co tím myslíš?
Řekl jsi mu... kdo jsem?
Řekl.
Pak to pro vás nemůže být nepochopitelný.
Nemůžu ho tu nechat umřít.
A žádám vás o pomoc.
Už je čas.
Měla bys jít.
Víme to oba.
Takhle ne. Ne, když jsi na tom takhle.
Musíš jít.
U něj doma jsou vládní vojáci.
Chtějí jeho, ale přišli kvůli mně.
Hledají mě.
Všichni jsou tam v nebezpečí.
Potřebují ho.
A já ho tam dostanu.
Pomůžete mi?
Ano.
Promiň, ale co se kurva děje?
- Co? - Vezmeme ho domů?
Není to od nás strašně milý?
Možná jsme neslyšeli to samý.
Něco se mezi nimi stalo.
Nevím, o co jde ani co to znamená,
ale slyšel jsem to, že pokud ho tam necháme umřít, můžeme ji ztratit navždy.
Ztratit ji navždy? To myslíš vážně?
Harolde, tohle jsem slyšel a riskovat to nehodlám, takže ano,
vezmeme ho domů.
Kriste.
Bojíš se jí.
Byl sis jist, že je mrtvá. Že by proto, že druhá možnost je ještě děsivější?
Nepřišli jste si pro něj první.
Nejste první, kdo se snaží využít situace.
Možná se teď zdá, že je oslaben,
ale ujišťuji vás,
že to tak jen vypadá.
Nemám ti co říct
a dochází mi trpělivost.
Kdyby tu byl, měl by mnohem menší pochopení než já, tím si buď jist.
Kdybys měla výhodu, kterou si myslíš, že máš,
už dávno by mě odvolali.
Zatkli by mě.
Kdo je to?
Takže anglicky.
Jsi důstojník rozvědky. Ovládáš jazyk, kterým ostatní nerozumí?
Kdo jsi?
Jsem rád, že se ptáš.
Tím pádem netušíš, do čeho ses připletl.
Jak důležitý je Hamzadův obchod pro Kábul.
Jakou roli v něm hraju já.
A v jak velkým jsi průšvihu.
Pojď sem.
Ministerstvo mělo obavy kvůli zpoždění poslední platby.
Podléháme složitým sankcím.
Snažíme se je zvládat, ale klopýtli jsme.
Proto vám ministerstvo dovolilo nás obtěžovat,
ale tohle je ujistí, že se nemají čeho bát.
Využili tě, aby nám předali zprávu.
Tohle je moje odpověď.
Celé je to uzavřené.
Za cokoliv dalšího se budeš zodpovídat.
Slibuju.
Odejdi.
Kde jsi vzal ty peníze?
To nechceš vědět.
Ale chci.
Matko, teď máme větší problémy.
Co by mohl být větší problém?
Slyšela jsi o muži jménem Morgan Bote?
Stál za dohodou ohledně vydání Dana Chase.
A zřejmě jemu se nelíbilo, že jsme místo toho unesli Parwanu,
a zmrazil nám aktiva a chce nás zničit.
Počkej.
Jak se jmenuješ?
To nic.
Jen se chci na něco zeptat.
Farúku!
Co od mého syna chceš?
- Farúku... - Viděl jsi tu někoho novýho?
Nějakou ženu?
Farúku.
Dobře. Chápu.
Ta žena nemluví naší řečí, že?
Znáš její jméno?
Řekneš mi ho?
Farúku!
Asi jsem mohl zaparkovat na méně veřejném místě.
Zeptej se mě na to... na co se chceš zeptat.
Co jsi jí řekl?
Na převyprávění svý verze jsi měl celý život.
A najednou máš strach, že jsem měl tu drzost říct jí tu svou?
Co jsi jí řekl?
Jen se strachuj.
Půjdu dolů.
Ne, jsem v pohodě. Zvládnu to.
- To není dobrý nápad. - Radši zůstaň tady.
- Poslouchej. - Ne.
Ani nevíš, co chci říct.
Když začneš slovem „poslyš“, zbytek rozhodně slyšet nechci.
Vím, na co myslíš. Jsme si příliš...
Co? Příliš co?
Chtěla jsem říct, že podobní.
Nevím, co se se mnou děje.
- Musíš to pochopit. - Chápu to.
- Ne. - Ale jo.
Ne, ani nemůžeš.
Ale dostat ho domů... je pro mě důležitý.
A teď musí být i pro tebe.
Dobře.
Drž se za mnou.
Vím, co dělám.
Samozřejmě. Ale drž se za mnou.
Pro mě je teď důležitý tohle.
Vrtulník speciálních jednotek?
Můj spolupracovník má vliv v Taškentu.
Afghánským vzdušným prostorem poletí na vámi určené místo,
kde vyzvedne tři pasažéry, a pak opět přeletí hranici.
Neumím si představit, co tě to bude stát.
Daleko míň než tebe.
Říkal jsem ti, že ti nemůžu nabídnout nic, co bys chtěla.
Už ne.
Budeš mi dlužit večeři.
Jo. Dobře.
Poslyš, ať už si myslíš, že ti za tvou pomoc dlužím cokoliv,
ujišťuji tě, že na to můžeš zapomenout.
Ten vrtulník bude chtít nad Afghánistánem proletět co nejrychleji a bez povšimnutí.
Zkuste nevyvolat mezinárodní incident. Prosím.
Ještě pořád můžete přežít.
Nic nedlužíte Farazovi Hamzadovi,
kvůli jehož zločinům vás teď všechny máme na mušce.
Rozhodnutí
je na vás.
Co kdybychom zavolali přímo ministrovi?
Stříleli jsme na jeho vojáky.
Telefonáty už nám nepomůžou.
A i kdyby ne, tenhle Morgan Bote
nám zmrazil veškerá aktiva.
Americké i offshorové účty.
Naše peníze a příslib dalších, až bude lom v Mešbaharu plně v provozu,
držely Tálibán na uzdě.
Ale bez nich jsme bezbranní.
Muselo to jít nějak lépe.
Kdybys mě požádala, pomohl bych ti něco vymyslet.
Pokud by se měl někdo kvůli té nezvládnuté situaci zlobit, tak ne ty.
Nechtěl, aby to někdo věděl...
dokud tu nebyla v bezpečí.
Já to chápu. Opravdu.
Ale za jakou cenu?
Tu teď teprve zjišťujeme.
Ano...
jsme připraveni, ano.
Slyšel jsi to?
Vrať se zpátky, prosím.
Pořád bez odpovědi.
Máme jeho poslední pozici?
- Zkus to znovu! - Jsem tady.
Rozumím.
Kdybys byl tady, aby ses mohl obhajovat,
možná by se to takhle nepodělalo.
Řeknu ti to jednoduše.
Přijeď sem
a sám tě vezmu na ministerstvo do Kábulu,
kde můžeš vysvětlit, kdo je ta americká žena,
proč se ji ti dva Američani snažili zachránit
a proč se dá čekat, že ti budou věřit.
Rozhodni se rychle,
nebo se to tu všechno zhorší.
Musíme jet.
- Do Kábulu? - Jo.
- To pro tebe není bezpečné. - Bezpečné?
Na mně přece nezáleží.
Záleží na bezpečí našich lidí.
- Musíme jet. - Má pravdu.
Když se tam vrátíš takhle, zabije tě a to, co chce, si vezme tak jako tak.
Kdo jsi?
Kdo jsi, že máš názor na to,
co je nejlepší pro mě a můj lid?
Kdo jsi, že se ti mám zodpovídat?
Když už se ptáš,
jsem někdo, kdo udělá první poslední, abys cestou domů nespadl z koně a neumřel.
Pokud si myslíš, že si tím u mě šplhneš,
že tím snad splatíš dluh, který u mě máš,
šeredně se pleteš.
- Co kdybych šla s tebou? - Co?
Až do vesnice.
- Proč, proboha? - Abych zmírnila napětí.
Jak toho chceš proboha dosáhnout?
- Pravdou. - Emily!
Ten muž v rádiu se ptá, proč jsi unesl agentku FBI.
Ale žádná agentka FBI tu není.
Angela Adamsová už neexistuje.
Jak by po tomhle všem mohla?
Narodila jsem se tu a byla odsud odvedena.
Jde o rodinný příběh.
To tě nijak ohrozit nemůže.
- Ne. - Proč ne?
Tajná policie Tálibánu není proslulá ochotou naslouchat rozumným argumentům.
Líbit se mu to nemusí. Stačí, aby si začal myslet,
že nemá tak silný trumf, jak si myslel.
Zabil by tě.
Můžu za to já.
Vyvolal jsem to já.
A nebezpečí, které to způsobilo...
se tě nijak nedotkne.
Nedovolím to.
Varoval jsi mě.
Co prosím?
„Angela Adamsová už neexistuje.“
Varoval jsi mě.
Že když s ní v tu chvíli
nebudu opatrný,
navždy mě opustí.
- Nečekal jsem, že se to stane toho rána. - Ne. Tak to podle mě nemyslela.
Podle mě tu nešlo o tebe.
Trochu jo.
Půlku světa jsem překonal kvůli záchraně někoho, kdo nechce existovat.
Udělal bys něco jinak, kdybys to věděl?
Jsi takovej vůl. Samozřejmě že ne.
Ale nadšený z toho nejsem.
- Snažím se s tebou mluvit o... - Bože, tak dobře.
Měla jsi na mě dát, když jsem tě varoval.
Lepší?
Ne že by do toho mohla mluvit.
Angela Adamsová už se po tomhle v pondělí v práci stejně neukáže.
Asi jsem si myslel, že by mohlo být možné
její jméno nějakým způsobem zachránit,
když to bylo důležité pro nás oba.
Asi bych se měl zlobit, ale ta holka
překonala půlku světa kvůli odpovědím, které jí nikdo jiný nemohl dát,
aby se mohla postavit pravdě.
A když jsem zkusil uplatnit vyšší hodnost a probudit v ní pocit viny,
podívala se mi do očí a řekla mi, ať jdu do prdele.
Jak na ni nemůžeš být hrdý aspoň trochu?
Ať si o tobě říká, co chce.
Vychoval jsi skvělý dítě.
Vchod je uzavřený.
Hlavní bránou to nepůjde.
- Budeš muset... - Ne.
Jako zloděj se do svého domu
plížit nebudu.
Postavím se jim přímo tam.
Prosím, ne.
Mrzí mě, že to dopadlo takhle.
Ale nemrzí mě,
že jsi to tu konečně viděla
a že všichni viděli tebe.
Zabijí ho, že jo?
Náš vrtulník tu bude co nevidět.
Jestli se odsud máme dostat,
musím jim říct, kde se sejdeme.
Jo. Měl bys jim zavolat.
Takhle to dopadnout nemuselo.
Mohl jsi to značně usnadnit.
Půjdeš se mnou...
nebo budeme muset dokončit, co tví lidé začali?
Tady nepřistanou.
Při všem, co se tu děje.
Přejdeme tenhle hřeben.
Kolik času máme?
Moc ne. Dlouho čekat nebudou.
Emily! Ne!
Změna plánu. Musíme změnit místo.
Zdravíčko.
Nechceš mi říct, kdo jsi?
Je neřeš.
Za malou chvíli odejde se mnou.
Nenechá všechny zabít, aby tomu zabránil.
Proto se v tuhle chvíli
ptám jen kvůli ukojení své zvědavosti.
Jsi ta unesená Američanka, kvůli který tenhle chaos vypukl.
Ano?
Jsi agentka FBI.
I to je pravda?
Když mi to řekneš, možná to pomůže.
Možná bych to mohl všem usnadnit,
kdybych si na konci dnešního dne nemusel lámat hlavu s tím, co mi uniká.
Nepatříš sem.
Tohle nemusí být tvůj boj.
Řekni mi to.
Kdo jsi?
Jmenuju se Parwana Hamzadová.
„Na čí rozkaz?“ Přece na můj.
Ale mrtvý nás neevakuujete. Jde to na mou hlavu. Prostě to udělejte! Jasný?
Haló?
České titulky: Tomáš Pikl