Vi bør dra hjem nå.
Helikopteret er en telefonsamtale unna.
Han kommer til å dø.
Vi må få ham hjem.
Noe skjedde mellom dem.
Jeg vet ikke hva det er eller betyr.
Om vi forlater han for å dø, så har vi mistet henne for alltid.
Har du hørt om Morgan Bote?
Han sto bak avtalen om å utlevere Dan Chase.
Han har frosset alle midlene våre og vil ødelegge oss.
Farouk!
Du kan ikke evakuere oss om vi er døde!
Dette er mitt ansvar, bare gjør det! Forstår du?
Vil du si hvem du er?
Jeg heter Parwana Hamzad.
Det var ikke dette vi ville, men...
Jeg rapporterer det til deg nå.
Med all respekt, vi prøvde å forhindre dette.
Ja, jeg forstår...
Jeg tror ikke mannen som startet alt, snakket for deg.
Vi kan begrave dette i fortiden, og fokusere på en bedre...
Hallo?
De lot meg ikke snakke direkte med ministeren.
Hvor er Parwana?
Hent henne.
Var det ikke for henne...
...hadde jeg sittet i fengsel nå.
Eller verre.
Jeg var klar til å akseptere det.
Kanskje du også var det.
Men det var ikke hun.
Gå og hent henne.
Gå.
Jeg ba henne vente i det andre rommet.
Han ville ikke forlate rommet.
Alle sammen prøvde.
Så kom hun, og...
Parwana.
Faren din vil snakke med deg.
Nå som vi alle er her...
Jeg tror vi har 72 timer.
Alle som er her da, er døde.
- Du har sagt det før. - Nei.
- Du har sagt det før! - Nei, det har jeg ikke!
Jeg sa vi hadde ti minutter. Det var fem minutter siden.
Vi har fem minutter før helikopteret drar noe sted.
Jeg har bedt om fem minutter til i en time.
Er det greit, og klarer vi oss dersom han stikker?
Hun vet at de ikke venter lenge.
Hun kommer.
Hun var på et raid for noen år siden.
Det ble en skuddveksling.
De fant en en kule i hodet på en fyr som kom fra våpenet hennes.
Hun gikk gjennom all terapien, håndterte det bra...
Hvorfor forteller du meg dette?
I tilfelle du var bekymret.
Det er ikke første gang hun opplever dette.
Å ta et liv.
Nei, de er ikke alle like.
Hun er her.
Han mistet moren sin. Jeg tror jeg hjelper. Jeg vet ikke.
Ikke vær redd,
- han snakker ikke engelsk. - Det går bra.
Hør her, tiden er veldig knapp.
Om et par dager kommer hæren tilbake
og brenner ned stedet.
De har holdt myndighetene unna med penger.
- Em... - Og pengene tørket inn over natten.
- Em, du kan ikke bli. - Jeg må bli.
Hvorfor må du det?
Fordi den som fikk pengene deres til å tørke ut, er Morgan Bote.
Bote tok meg for å få deg til å overgi deg.
Da jeg ble tatt i stedet, ble Bote sint.
Han har fryst alle midlene deres.
Det har gjort dem sårbare i en tid de ikke har råd til det.
Dette stedet overlever ikke det som kommer.
Du må fikse det.
Fikse det? Fikse hva? Hvordan?
Få dem av sanksjonslisten. Få Morgan Bote til å roe seg ned
før mange uskyldige blir skadet.
Han lar seg ikke overtale.
Og når han er sint, er det ingen som kan roe ham ned.
Dere har fortalt meg hva han var for dere.
- Hva dere var for ham. - Em, det var veldig lenge siden.
Flott. Da vil det vekke
oppmerksomheten hans når dere begge går inn døren hans etter så lang tid...
Du aner ikke hva du ber om.
Jeg vet hvordan dette ser ut.
Tro meg.
Jeg vet det.
Men jeg er fortsatt den du tror jeg er.
For deg. Og for deg.
Men jeg kan ikke la disse menneskene dø på grunn av
et problem som jeg brakte med meg.
Jeg kan ikke.
Ingen av dere ville ha trodd det om meg om jeg gjorde det.
Jeg sa dere kunne gjøre det.
Jeg sa dere ville gjøre det, fordi jeg ba dere om det.
Og jeg ville ikke tro det om dere, om dere nektet.
Jeg stoler på dere.
Og jeg elsker dere.
Skynd dere.
Vent her.
Hva mente du med at ikke alle er like?
Jeg vet hva du mente.
Men hva mente du?
Når du sprer blod på bakken på den måten,
ikke for å beskytte noe, ikke for å hevne noen,
ikke fordi det er jobben din eller for at det var et uhell.
Når du gjør det for å vise noen at du elsker dem, er det ingen vei tilbake.
Stol på meg.
Tror du at det var det du så?
Klærne, barnet.
Tror du det skjedde med henne så fort?
Jeg vet ikke hva vi så, men jeg tror en del av henne er borte.
Og en del er ved å bli født.
Hva blir resultatet av det?
Det er vanskelig å vite hvordan man sørger over og møter noen samtidig.
Nei, jeg vet ikke.
Jeg tror en person kan forandre seg mye uten at det blir katastrofalt.
Så lenge det ikke er noen som får dem til å føle at de må gjøre det.
Kom igjen. Dette er bilen vår.
Ikke den.
Denne.
"Pass på transporten, Harold. Sørg for at den er pålitelig, Harold."
Vel, der er den.
Bare hyggelig.
De er i luften.
Vil de gjøre det du ber dem om?
Kan de gjøre det du ber om?
Ja, til begge.
Jeg har hørt at du har vært sammen med Farouk.
Han er en søt gutt.
Jeg vet ikke hvorfor, men det ser ut til å holde ham rolig.
Å være rundt meg.
Hvorfor?
I det siste har "hvorfor" virket som et rart spørsmål å stille.
Hva slags "hvorfor" kan forklare det vi har gjort?
Uansett, planer blir lagt akkurat nå.
Noen blir igjen for å forsvare våre egne.
Noen blir evakuert andre steder i dalen, der de er trygge.
Ikke si at det er for farlig for meg her.
Ikke si at jeg ikke hører hjemme her.
Nei.
Du... Du hører hjemme her.
Du hører hjemme her.
Det er ikke nødvendig å si mer om det.
Men jeg må be deg om å dra.
- Men du sa nettopp... - Jeg trenger andre typer hjelp.
Andre kamper som må kjempes.
Andre steder som trenger støtte.
Du må gå tilbake til begynnelsen.
Hei.
Vi har ikke hilst ordentlig.
Jeg heter Tarik.
Parwana.
Blant annet.
Hva sa han til deg?
Han ba meg finne deg.
Og å dra tilbake til USA med deg. For å hjelpe til med forretningene.
Han vil ha deg ut herfra før det blir ille.
Ja.
Han bryr seg om deg.
Kanskje du kan overbevise ham.
Om å la meg redde livet hans.
Faen heller, dette suger.
Hva?
Du hørte meg, for faen.
Du brukte for mye tid på å late som du var rik.
Jeg kan ikke huske å ha latt som.
Og jeg var aldri mer enn én eller to uker i året som Henry Dixon.
Dan Chase fløy på økonomi. Dette er ikke økonomi.
Og du ble rik ved å bruke 50 uker i året uten å prøve engang?
Mer eller mindre, ja.
Hvordan?
Kom igjen, hvordan?
Å ikke jobbe for regjeringen var en god start.
Vi burde snakke om det vi ikke vil snakke om.
- Hva er det? - En plan.
Når vi kommer til gamlingens hus, står jeg for snakkingen.
- Ok. - Jeg tuller ikke.
- Hvorfor skulle jeg tro det? - Han hører kanskje på meg,
jeg vet at han ikke vil høre på deg.
Ja.
Dette er for viktig
til å vikles inn i det dere sliter med.
Ja.
Vi vet begge at vi ikke kan tvinge ham til dette.
Og jeg tror ikke på at han gjør dette fordi han er gretten over å ha blitt lurt.
Det må være mer enn det.
Vi må være forsiktige med måten vi gjør dette.
Jeg skal tenke på det.
Hva feiler det deg?
Hva feiler det meg hvordan?
Du planlegger å bare banke det ut av ham, ikke sant?
Det er ikke trygt å ta av deg det.
Jævla drittsekk.
- Du virker veldig sint. - Jeg virker...
Når hadde du tenkt å fortelle meg at du...
Du kan ikke være dum nok til å tro at du er...
Jeg svarer gjerne på spørsmålene.
- Du bør kanskje fullføre ett først. - Å torturere ham er ikke et alternativ!
- Hvorfor ikke? - Han er vel 100 år gammel.
Det vil ikke fungere.
Jeg er sikker på hvem som ender opp i fengsel på grunn av dette.
Du tror vel ikke at du har en sjanse til å overtale ham?
- Jo! Jo, jeg tror virkelig det. - Ikke jeg.
Vi lovet Emily at vi skulle gjøre alt for å få det gjort.
Jeg husker ikke at jeg lovet henne noe.
Da deltok vi i forskjellige samtaler,
for jeg er sikker på at det var akkurat det hun sa.
Jeg snakker samme språk som deg. Jeg hørte hva hun sa.
Du skal ikke gjøre noe annet enn
å stå der og nikke, mens jeg overtaler ham til dette!
- Harold! - Hva?
Jeg ville snakket fort.
Hvordan vil du gjøre dette?
Hva mener du?
Jeg ringer på, han slipper oss inn.
Gjør han?
Du bør kanskje tenke på å smile når han åpner døren.
- Marion? - Ja.
Dette er tredje gang hun ringer, og du har ignorert henne.
Det er femte gang.
Og jeg ignorerer henne fordi å ignorere noen ting får dem til å forsvinne.
Vel, det fungerte ikke med deg.
Denne veien.
Jeg vet ikke hvor mye du vet.
Ganske mye.
Vi var på bakken i Panjshir.
Og ting endret seg.
Ungen hans er ikke et gissel lenger.
Noe skjedde, og hun er knyttet til Hamzad og familien hans.
Jeg vet det også.
Nå vet jeg i hvert fall det.
Det kunne ha hjulpet om noen for lenge siden hadde sagt
at hun ikke var hans barn, og vi ville ikke ha vært i dette rotet.
Kvinnen er i livsfare.
Hamzads midler er blitt frosset, noe som har gjort alle rundt ham sårbare.
Det vil få mange av dem drept.
Vi er her for å be deg endre mening.
Nei.
Hvorfor ikke?
Fordi ingen av dere forstår hva dere ber om eller hvorfor
det er farlig eller hvem det kan såre.
Dere aner ikke hva dere har rotet dere opp i.
Og dere har ikke engang tenkt tanken. Herregud.
-"Kanskje vi burde spørre." - Vi har ikke tid til det.
Du er sint. Du vil ha frem et poeng.
- Er jeg sint? - Vent litt.
Det er ikke jeg som ødelegger ting når jeg er sint.
Hold opp!
Hva mener du, at vi ikke vet hva vi har rotet oss opp i?
Dere aner ikke hva dere driver med eller hvem det kan såre.
Du dro henne inn i dette.
Nei, du dro henne inn i dette.
Jeg prøver å få oss alle ut.
Hei.
Jeg var ikke mye eldre enn han er nå, da jeg ble sendt på skole i USA.
Historien de voksne alltid fortalte meg,
var at jeg var smart nok til å trenge mer, gjøre mer, være mer.
Men jeg hørte historier om at onkelen min ikke tålte lyden av stemmen, latteren min.
For nær lyden av din.
Det var ikke lett å bære på dette
når jeg så ut som ham.
Men det absurde ved det hele ga meg rom til å finne
min egen grunn til å være der.
Det gjorde jeg.
Og hva er det?
Å få alle ut herfra.
Jeg forstår ikke hva du mener. Hvem er alle?
Moren min, onkelen min, søskenbarna mine, familien min.
Vel, jeg tror ikke de vil dra.
Har du spurt dem?
Ikke direkte.
Det har jeg. Tusen ganger.
Forklar hvordan det funker, hvor vi kan dra, hva som er best.
Jeg tror kanskje de ville tenkt annerledes i dagen situasjon,
dersom det kom fra deg.
De ville ikke hørt på meg.
Hva ville de ha gjort?
Jeg vet ikke om jeg vil argumentere på denne måten.
Det er røtter her.
Og selv om du ikke ser dem, betyr ikke det at de ikke betyr noe.
Han tok deg med til gravlunden, ikke sant?
Hvor mange menn og kvinner
på den kirkegården tror du ville valgt å bli her hvis
alternativet var komfort, sikkerhet og fred et annet sted?
Helt sikkert noen, men ikke alle.
Jeg vedder livet mitt, ikke alle.
Du snakker med feil person.
Jeg snakker med den eneste de kanskje vil høre på.
Ikke undervurder hva du er for dem.
Jeg hadde alle de tingene du snakker om.
Komfort...
og sikkerhet...
og jeg druknet i det.
- Epler og appelsiner. - Hvorfor det?
Du ble løyet for.
Hver dag.
Ved å få vite og ikke vite, og alt i mellom.
Du var offer for en nøye planlagt svindel. Beklager, men det var du.
Komforten og sikkerheten var ikke problemet.
De var bare utilstrekkelige distraksjoner.
Det er ikke dette.
Dette er en familie som flytter sammen et sted der de ikke må bekymre seg
for om døtrene deres får lære matte.
Og sønnene...
de får litt mer rom til å gjøre mer, til å være mer.
Jeg elsker familien min, absolutt alle sammen.
Men det er vanskelig å stå her uten å høre dem skrike:
"Hvorfor i all verden er du fortsatt her?"
Vær så snill, hjelp meg å redde dem.
Det er sent, og det blir ikke lett, men det er det rette...
Hva?
Broren min er borte.
Jeg kom hjem fra Marokko, som du sa.
Hentet karene, som du sa.
Prøvde å glemme alt, gå tilbake til det virkelige livet.
Men det fungerte ikke.
Jeg ville hjelpe, så jeg ringte Nina Kruger.
Du tilkalte Hamzads advokat?
Hva sa du til henne?
Jeg tenkte jeg kunne overtale henne til å få Hamzad til å la deg og Emily dra,
men da måtte hun ha svart når jeg ringte.
Til slutt ble jeg oppringt, men ikke av henne.
Det var fra ham.
Jeg fulgte med og så noen dukke opp på brettet jeg ikke forventet.
Det er ikke ofte jeg møter folk som overrasker meg.
Hun gjorde det.
Hvorfor fulgte du med Hamzads advokat?
Hva er det vi ikke ser?
Vi vet om Meshbahar-forekomsten.
Det var der Hamzads innflytelse kom fra, ikke sant?
Pengene som kunne tjenes?
Penger? Du kan tjene penger hvor som helst.
Om du vil ha tilgang til mikrobrikker,
om du vil kjøre ting på batterier, om du vil delta i sivilisasjonen...
Den som kontrollerer forekomsten, vil ha klare meninger om den.
Vi trenger den.
Vi hadde den til jeg fant ut at en annen gruppe prøvde
å stjele den fra oss.
Hvem?
Du dro henne inn i dette.
Du kastet henne i bagasjerommet på en bil.
Du ga henne nytt navn og nye klær, og du tok henne med på fest
i Marokko for å prøve å påvirke...
Pavlovitsj. Nei.
...Süleyman Pavlovitsj.
Du tar feil.
Faraz Hamzad samarbeider ikke med en russer.
Og om så var, ville det ikke vært den russeren.
Jeg er lettet over at du tror det.
Snakk om sola.
Du klarer det.
Hallo.
Ja. Jeg er så glad du ringte.
Hvem snakker hun med?
Hamzads advokat.
Det er utenkelig at en russisk bølle skulle få kontroll
over noe så viktig for landets fremtid.
Advokaten er nøkkelen til å forstå hvordan vi kan stoppe ham.
Og akkurat nå virker advokaten villig
til å snakke med kjæresten din.
Hva sa hun?
Hun tilbød seg å fortsette samtalen over lunsj neste uke.
Det er vel bra?
Det er veldig bra.
Hun vil fortelle deg noe hun ikke vil si på telefonen.
Neste uke? Dette holder ikke til neste uke.
Jeg forstår.
Hvis du tar feil, vil folk dø på grunn av det.
Hvis jeg har rett, er det mye verre.
Jeg sa det.
Hva?
Da jeg ba deg hjelpe Emily med å komme inn i FBI,
sa jeg at hun var Hamzads datter.
Du gjorde ikke det.
Jeg la hennes liv i dine hender.
Tror du jeg ville gjort det
og utelatt noe som ville satt henne i fare?
Jeg sa at hun ikke trengte å være barnebarnet ditt for at du skulle hjelpe,
mer enn hun trengte å være datteren min for at jeg skulle be om det.
Jeg trengte ikke bruke teskje.
Det var ganske tydelig etter forholdene.
Jeg forstår hva du sier.
Jeg forstår de viktige tingene.
Du kan si hva du vil om meg.
Begge to.
Dere kan si hva dere vil om meg.
Jeg har alltid forstått de viktige tingene, det vet du.
Jeg kjempet for dem da du ba meg om det.
Men hvis ungen din ikke kan regne med deg, hva hjelper det?
Jeg vet at du ikke kan gi etter.
Men det må være en annen måte du kan
redde dem, selv midlertidig.
Og hvis du sier at det ikke er noen annen måte,
vet jeg at du ikke prøver å finne den.
Ikke gjør dette fordi du er sint på meg.
Ikke gjør det.
Kom tilbake i morgen.
Jeg er trøtt.
Vil dere fortsatt snakke om det,
har jeg kanskje et bedre svar i morgen.
- Du går ikke ut herfra. - Vent. Vent.
Flytt deg.
Bare bli med meg ut et øyeblikk. Vær så snill.
Han tar ikke feil.
Du ødelegger ikke ting når du er sint?
Alle ødelegger ting når de er sinte.
Hvis du ikke vil prøve å hjelpe, er det fordi du vil
at vi skal vite at du ikke må.
Det jeg vil.
Du forsto aldri forskjellen
på det vi vil ha og det vi skylder.
Derfor har dette yrket alltid vært for mye for deg.
Og hvis du ikke ville at jeg skulle bli sint,
hadde du latt ham stå utenfor på fortauet, men du kunne ikke dy deg.
Hei.
Takk for at du prøver å hjelpe, men du hører ikke hjemme her.
Ikke bland deg.
Jeg hører ikke hjemme her.
- Ok. - Dette er ikke dagen, jeg lover.
Du må gå.
Jeg går ingen steder før han gir meg det jeg trenger.
Det gjør han ikke.
Vil du vedde?
Han gir deg ikke det du trenger av samme grunn som at du ikke drar,
men han gir det til meg.
Der tok du ham. Han vil hjelpe.
Han vil bare ikke se ansiktet ditt når han gjør det.
Vi kommer godt overens.
Jeg liker ham. Jeg synes han er en veldig søt mann.
Jøye meg, Zoe.
For meg har han vært en veldig søt mann.
Uansett hva han gjorde, kan det ikke være verre enn det du gjorde.
Og jeg kom over det.
Og selv om det er vanskelig å tro ut fra det jeg så der inne,
tror jeg han virkelig savner deg.
Gå og ta en kopp kaffe. Les en bok.
Stol på meg.
Jeg kan få dette gjort.
Han ville ikke at noen skulle vite det.
Han ville ikke at hans siste ord med...
noen av dere...
skulle være farvel.
Parwana.
Jeg blir til i morgen tidlig.
For å være i begravelsen.
Jeg vet ikke om jeg kan bli mye lenger enn det.
Det var det han ville.
Du må ta et valg.
Å bli...
eller dra.
Jeg må fortelle deg noe.
Jeg sa han ble skutt av en skiltvakt oppe i åsen,
men det var ikke det som skjedde.
- Han ble skutt av... - Vi vet.
- Hvordan vet dere... - Vi vet.
Ingen andre vet det.
Du velger om du blir eller drar.
Men faren din ville ikke at du skulle føle at dette var et sted...
...der du kunne få skylden for noe av det.
Faren din ble skutt av en taliban-soldat da han forsvarte deg.
Du er det han ofret livet sitt for.
Og de to amerikanerne du brakte hit,
vel,
de er i USA nå og jobber med dine ordre om å roe ned trusselen vi står overfor.
Det er det du har gjort for oss.
Takk for at dere forsvarte meg.
Og deg. Seriøst?
Beklager, jeg må snakke med ham.
Og jeg tror ikke han liker å ha dere
på rommene med de fine teppene, så...
Dere blir her inne.
Greit.
Du hadde rett.
I det øyeblikket dere pustet samme luft, kom jeg til å se en annen side av deg.
Det hadde vært fint å ta feil nå og da,
men ønsketenkning er en lite flatterende egenskap hos en gammel mann.
Ikke hvis det er et godt ønske.
Du skal be meg hjelpe dem.
Det skal jeg.
Hvorfor det?
Fordi jeg tror du kan.
Og fordi jeg tror du vil.
Du burde være forsiktig rundt menn som meg.
Hvis du tror du kan si slike ting om oss,
er det nesten alltid fordi vi vil det.
Herregud,
du høres ut som ham.
Ned!
Zoe, går det bra?
Ja. Ja.
Var det... Hva skjedde nå?
Hvem var det?
Ja. Jeg tror at uansett hva dere var ute etter,
kom dere mye nærmere enn Pavlovitsj likte.
Dette er bare begynnelsen.
Det største problemet er at Emilys livline ligger død her.
Det er vanskelig å tro.
At han har nådd slutten.
Vanskelig å forstå hva verden vil bli nå som han ikke lenger er...
Hva med de to andre?
De faktiske målene?
Teamet har ikke rapportert tilbake. Jeg prøver fortsatt å nå dem.
Når du gjør det,
finn ut hvordan de vil avslutte jobben.
Absolutt.
Det står for mye på spill...
...til å risikere løse tråder.
Tekst: Tore Aasheim