E timpul să mergem acasă. Sunăm și vine elicopterul.
Dacă-l lăsăm aici, moare. Trebuie să-l ducem acasă.
S-a întâmplat ceva între ei. Nu știu ce e sau ce înseamnă.
Dar, dacă-l lăsam să moară acolo, o pierdeam definitiv.
Ai auzit de un anume Morgan Bote?
E cel care s-a înțeles să îl dea pe Dan Chase.
Ne-a blocat toate fondurile și vrea să ne vadă ruinați.
Farouk!
Nu ne puteți evacua dacă suntem morți! Eu răspund! Veniți odată! Ați înțeles?
- Vrei să-mi spui cine ești? - Numele meu e Parwana Hamzad.
Nu a fost alegerea noastră, dar...
Vă raportez acum.
Cu tot respectul, am căutat să evităm asta.
Da, înțeleg...
Nu cred că omul care a provocat toate astea vorbea în numele vostru.
Putem șterge totul cu buretele, să ne concentrăm la o mai bună...
Alo?
Nu m-au lăsat să vorbesc direct cu ministrul.
Unde-i Parwana?
Aduceți-o.
Dacă nu era ea...
acum eram într-o celulă de închisoare sau mai rău.
Eram pregătit să accept asta.
Poate că și voi.
Dar ea nu era pregătită.
Aduceți-o, vă rog.
Duceți-vă.
I-am spus să aștepte în odaia alăturată.
N-a vrut să iasă din cameră.
Cu toții am încercat.
Apoi a intrat ea și...
Parwana...
Te cheamă tatăl tău.
Acum, că suntem toți aici...
Cred că avem 72 de ore.
Oricine va mai fi aici va muri.
- Ai mai spus asta. - Nu.
- Ai mai spus! - Ba nu!
Am zis că aveam zece minute. Au trecut cinci minute.
Mai avem cinci minute până la decolarea elicopterului.
De o oră mă milogesc pentru cinci minute în plus.
Ne descurcăm dacă pleacă?
Ea știe că nu vor zăbovi.
Va veni.
A participat la un raid acum câțiva ani.
A existat un schimb de focuri.
La autopsie, au găsit în capul unuia un glonț tras de arma ei.
A făcut consiliere psihologică, s-a ținut tare...
- De ce îmi spui asta? - În caz că erai îngrijorat.
Nu e prima oară când trece prin asta, când curmă viața unui om.
Nu, nu toți oamenii sunt la fel.
A venit.
Tocmai și-a pierdut mama. Cred că ajut, nu știu exact.
- Nu știe engleză, nu vă faceți griji. - Nu, e în regulă.
Timpul ne presează.
Peste două zile, armata va reveni și va arde satul din temelii.
Acești oameni plăteau guvernul ca să le dea pace.
- Em... - Au rămas fără bani.
- Em, nu poți rămâne aici. - E musai.
De ce e musai?
Fiindcă cel care i-a lăsat fără bani e Morgan Bote.
Bote m-a răpit doar ca să te predai.
Când m-au luat pe mine, Bote s-a mâniat.
Le-a blocat toate fondurile.
I-a făcut vulnerabili când nu-și permiteau să fie.
Acest sat nu va rezista la ce urmează. Vreau ca tu să rezolvi situația.
- Ce să rezolv? Cum? - Scoate-i de pe lista sancțiunilor.
Convinge-l pe Morgan Bote să se calmeze înainte să fie uciși nevinovați.
Nu e genul care poate fi convins.
Și, când e mânios, nu poate fi calmat de nimeni.
Mi-ați spus ce a fost pentru voi.
- Ce ați fost pentru el. - Em, a trecut mult de atunci.
Perfect! Îi veți atrage atenția
când îl veți căuta amândoi după atâta amar de vreme.
Nu, n-ai idee ce ceri.
Știu cum pare. Credeți-mă, știu.
Dar încă sunt cine credeți.
Și tu, și tu.
Dar nu-i pot lăsa să moară pe acești oameni
din cauza unei probleme atrase de mine.
Nu pot.
Și nu cred că m-ați mai recunoaște dacă aș face asta.
Le-am spus că puteți.
Le-am spus că veți face asta la rugămintea mea.
Și nu v-aș mai recunoaște dacă ați refuza.
Am încredere în voi și vă iubesc.
Vă rog, grăbiți-vă!
Așteptați aici.
Cum adică nu sunt toți oamenii la fel?
Adică știu ce ai vrut să spui. Dar la ce te-ai referit?
Când verși sânge astfel,
nu ca să aperi ceva, nu ca să răzbuni pe cineva,
nu fiindcă asta ți-e meseria și nu accidental,
ci ca să-i arăți cuiva că îl iubești, nu mai există cale de întoarcere.
- Crede-mă. - Crezi că asta ai văzut acolo?
Veșmintele, copilul... Crezi că s-a transformat așa de repede?
Nu știu ce am văzut acolo, dar o parte din ea nu mai există.
Și o altă parte tocmai a apărut.
Care e rezultatul net?
E greu de știut cum să jelești pe cineva și totodată să-l întâmpini.
Nu știu.
Cred că un om se poate schimba mult fără ca schimbarea să fie catastrofală,
câtă vreme nimeni nu-l face să se simtă obligat.
Să mergem! Ne-a sosit avionul.
Nu e ăla.
Ăsta e.
„Ocupă-te de transport, Harold. Să fie de încredere!”
Ei bine, ăsta e.
Cu plăcere!
Au decolat.
Vor face ce ai cerut?
Pot face ce ai cerut?
Da, la ambele întrebări.
Am auzit că l-ai luat în grijă pe Farouk.
E un băiețel cuminte.
Nu știu de ce, dar pare să-l liniștească
prezența mea.
De ce?
În ultima vreme, pare cea mai ciudată întrebare.
Cum ar putea explica oare ceea ce am făcut?
În tot cazul, se lucrează la planuri.
Unii vor rămâne să ne apere neamul.
Alții vor fi evacuați în siguranță, în alt loc din vale.
Să nu-mi spui că e prea periculos pentru mine.
Te rog să nu-mi spui că locul meu nu e aici.
Nu. Aici e locul tău.
Aici e locul tău.
Asta-i limpede.
Însă te voi ruga să pleci.
- Dar ai spus... - Nu e singurul mod în care mă poți ajuta.
Mai sunt și alte lupte de dus,
alte locuri de sprijinit.
Vreau să revii la origini.
Salut! Nu am făcut cunoștință cum se cuvine.
Eu sunt Tarik.
Parwana.
Printre altele.
Ce ți-a zis?
Mi-a spus să te caut.
Și să revin cu tine în SUA.
Să ajut la afacere.
Vrea să te scoată de aici înainte de prăpăd.
Da.
Ține la tine.
Poate mă ajuți să-l conving să mă lase să-i salvez viața.
- E nașpa, în chilu' meu! - Ce?
M-ai auzit.
Te-ai prefăcut prea mult timp că ești bogat.
Nu țin minte să mă fi prefăcut.
Nu m-am dat drept Henry Dixon mai mult de două săptămâni pe an.
Dan Chase zbura la clasa II, nu așa.
Și te-ai îmbogățit în restul de 50 de săptămâni fără să încerci?
- Cam așa ceva, da. - Cum?
Spune! Cum?
Pentru început, n-am mai lucrat pentru stat.
Ar trebui să vorbim despre ce nu vrem să discutăm.
- Adică? - Un plan.
Când ajungem acasă la moș, vorbesc eu.
- Bine. - Nu glumesc.
- De ce ai glumi? - Nu știu dacă mă va asculta,
dar știu sigur că pe tine nu te va asculta.
- Da. - E prea important
ca situația să fie complicată de problemele dintre voi.
Da.
Știm amândoi că nu-i vom putea forța mâna.
Și nu cred o clipă
că face asta fiindcă e supărat că a fost trădat.
Sigur mai e ceva.
- Trebuie să avem mare grijă cum discutăm. - Mă voi gândi la ce ai zis.
Ce-i cu tine?
În ce sens?
Ai de gând să-l convingi cu bătaia, nu?
Nu știu dacă pot exclude varianta asta.
Porcăria naibii!
- Pari furios. - Eu par...
Când aveai de gând să-mi spui...
Nu poți fi atât de bătut în cap încât să crezi...
Îți răspund bucuros la toate întrebările, dar du una până la capăt.
Nu ai voie să-l torturezi!
- De ce? - Fiindcă bate spre suta de ani.
Fiindcă n-ar merge.
Fiindcă știu cine va ajunge la pușcărie pentru asta.
Chiar crezi că ai șanse să-l convingi cu frumosul?
- Da, chiar cred asta! - Eu nu cred.
Și i-am promis lui Emily că vom rezolva prin orice mijloace.
Nu-mi amintesc să-i fi promis așa ceva.
Atunci am luat parte la conversații diferite,
fiindcă sunt sigur că exact asta a spus.
Vorbim aceeași limbă. Am auzit ce a spus.
Când vom ajunge, nu vei face altceva
decât să mă susții înclinând din cap în timp ce îl conving!
- Harold... - Ce-i?
L-aș convinge mai repede.
- Cum vrei să procedăm? - Cum vreau...
Voi suna la sonerie și ne va deschide.
Oare?
Ar fi bine să zâmbești nițel când deschide ușa.
- Marion? - Da.
E a treia oară când îi respingi apelul.
E a cincea oară.
Și îl resping deoarece respingerea chestiilor le face să dispară.
N-a mers și în cazul tău.
Pe aici, vă rog.
Nu știu câte știi.
Destule.
Am fost în Panjshir și lucrurile s-au schimbat.
Fata lui nu mai e ostatică.
Ceva s-a petrecut acolo. E legată de Hamzad și familia lui.
Știu și asta.
Cel puțin știu acum.
Mi-ar fi fost de folos dacă cineva mi-ar fi spus mai demult
că nu era fata lui și poate că acum n-am mai fi fost în încurcătura asta.
Femeia asta e în pericol de moarte.
Fondurile lui Hamzad au fost blocate. Apropiații lui sunt vulnerabili.
Mulți dintre ei vor fi uciși. Te rugăm să te răzgândești.
Nu.
De ce nu?
Fiindcă nu înțelegeți niciunul ce anume cereți,
de ce e periculos sau cine ar avea de suferit.
Habar n-aveți în ce v-ați băgat.
Nici măcar nu v-a dat prin cap. Hristoase!
- „Poate ar trebui să întrebăm.” - N-avem timp de asta.
- Ești furios. Vrei să demonstrezi ceva. - Eu sunt furios?
Nu eu sparg lucruri la furie.
Încetați!
Cum adică nu știm în ce ne-am băgat?
Habar n-aveți în ce v-ați băgat sau cine ar avea de suferit.
- Tu ai băgat-o în asta. - Nu, tu ai băgat-o!
Eu încerc să ieșim cu toții.
Salut!
Eram cam de vârsta lui când am fost trimis la școală în SUA.
Adulții îmi spuneau că eram suficient de deștept
ca să vreau mai multe, să fac mai multe, să fiu altceva.
Dar am auzit apoi că unchiul meu nu-mi suporta vocea și râsul.
Semănau mult cu ale tale.
Ți-e clar că nu mi-a fost ușor să suport asta când arăt ca el.
Dar absurditatea asta mi-a permis să-mi găsesc motivația de a fi aici.
Și mi-am găsit-o.
Ce motivație ai?
Să-i scot pe toți de aici.
Nu pricep ce vrei să spui. Care toți?
Mama, unchiul, verii mei, familia mea.
- Nu cred că ar vrea să plece. - I-ai întrebat?
- Nu direct. - Eu i-am întrebat de mii de ori.
Le-am explicat cum ar fi, unde am merge, cât de bine ar fi.
Poate că azi ar avea altă părere, dată fiind situația actuală
și dacă le-ai spune tu.
- Nu m-ar asculta. - Pui pariu că te-ar asculta?
Nu sunt sigură că le-aș propune așa ceva.
Au rădăcini aici.
Dacă tu nu le vezi nu înseamnă că nu au rostul lor.
Te-a dus la cimitir, nu-i așa?
Câți bărbați și femei din acel cimitir
crezi că ar fi ales să rămână aici dacă alternativa ar fi fost
să trăiască în confort, pace și siguranță, dar în alt loc?
Pariez că unii ar fi plecat, dar nu toți. Pariez pe viața mea că nu toți.
- Vorbești cu cine nu trebuie. - Vorbesc cu singura de care ar asculta.
- Nu subestima ce ești pentru ei. - Am avut parte de ce ai spus. Confort...
și siguranță...
Și m-au sufocat.
- Nu se compară. - De ce?
Ai fost mințită.
Zilnic.
Pe față, prin omitere și în orice alt mod.
Ai fost victima unei fraude atent orchestrate.
Regret, dar ai fost.
Nu confortul și siguranța erau problema. Nu te-au distras suficient.
Nu e asta.
Vorbim de o familie care se mută într-un loc unde
să nu le pese dacă fiicele lor învață matematică.
Iar fiii lor...
Fiii lor au loc să facă mai multe, să fie altceva.
Îmi iubesc toți membrii familiei, până la ultimul.
Dar mi-e greu să fiu aici fără să-i aud cum îmi strigă:
„Ce naiba mai cauți aici?”
Te rog, ajută-mă să îi salvez.
E târziu și nu va fi ușor, dar așa e cel mai bine...
Ce-i?
Fratele meu s-a stins.
Am venit acasă din Maroc, cum ai spus. I-am luat pe băieți, cum ai zis.
Am încercat să uit totul, să-mi reiau viața.
Dar n-a prea mers. Voiam să ajut și am sunat-o pe Nina Kruger.
Ai sunat-o pe avocata lui Hamzad? Ce i-ai spus?
Credeam că l-ar convinge pe Hamzad să vă elibereze pe tine și Emily,
dar ar fi necesitat să-mi răspundă la apeluri.
Într-un final, m-a sunat cineva, dar nu ea.
M-a sunat el.
Urmăream și am văzut apariția unei persoane neașteptate.
Rareori întâlnesc oameni care mă surprind cu adevărat.
- Ea m-a surprins. - De ce o urmăreai pe avocata lui Hamzad?
Ce ne scapă aici?
Știm despre zăcămintele Meshbahar.
Ăsta era avantajul lui Hamzad, nu-i așa? Banii pe care i-ar fi scos din el?
Bani? Poți face bani oriunde.
Dacă vrei să ai acces la microcipuri,
dacă vrei să folosești acumulatori, dacă vrei să fii în lumea civilizată...
Cel care controlează acel zăcământ va avea un cuvânt de spus.
Avem nevoie de el.
A fost al nostru până am aflat că alții plănuiau în secret
să ni-l fure.
Cine?
Tu ai atras-o în asta.
Ai aruncat-o într-un portbagaj.
I-ai dat alt nume și haine noi și ai dus-o la o petrecere în Maroc
în încercarea de a influența...
Pe Pavlovici? Nu.
...pe Suleyman Pavlovici.
Ai înțeles greșit.
Faraz Hamzad nu face afaceri pe șest cu un rus.
Dacă ar fi făcut, sigur nu l-ar fi ales pe acel rus.
Sunt ușurat că așa crezi.
Vorbeam de lup...
Poți răspunde.
Alo.
Da, mă bucur că ai sunat.
Cu cine vorbește?
Cu avocata lui Hamzad.
E de neconceput ca unui bandit rus să i se permită să controleze
ceva atât de important pentru viitorul acestei țări.
Avocata e esențială acum pentru a înțelege cum îl putem opri.
În clipa asta, avocata pare extrem de dornică
să discute cu iubita ta.
Ce a zis?
A propus să continuăm discuția săptămâna viitoare, la un prânz.
- Asta-i bine, nu? - E foarte bine.
Vrea să-ți spună ceva ce nu ar spune la telefon.
Săptămâna viitoare? Nu suferă amânare până atunci!
Înțeleg.
Dacă te înșeli, vor muri oameni.
Dacă am dreptate, ar fi mult mai grav.
Ți-am spus.
Ce?
Când ai ajutat-o pe Emily să ajungă la FBI, ți-am spus
că era fiica lui Hamzad.
N-ai făcut asta.
Ți-am încredințat viața ei.
Crezi că aș fi făcut asta omițând ceva care ar fi pus-o în pericol?
Am spus că nu era nevoie să fie nepoata ta ca să vrei s-o ajuți,
așa cum nici fiica mea nu trebuia să fie ca să-ți cer.
M-am gândit că-ți era clar. Era al dracului de clar în acele condiții.
Înțeleg ce spui. Înțeleg lucrurile importante.
Poți spune despre mine ce vrei...
Amândoi.
Puteți spune despre mine ce vreți,
dar mereu am înțeles lucrurile importante, știți asta.
Am luptat pentru ele când mi-ai zis.
Dar, dacă nu poate conta pe tine copilul tău, la ce bun?
Uite, știu că nu poți ceda.
Dar trebuie să existe altă cale de a-i ajuta să scape
pe oamenii ăștia, chiar și temporar.
Și, dacă îmi spui că nu există altă cale, știu că de fapt nu încerci s-o găsești.
Nu face asta fiindcă ești ofticat pe mine.
Nu face asta.
Reveniți mâine. Sunt obosit.
Dacă mai vreți să stăm de vorbă,
mâine-dimineață aș putea avea un răspuns mai bun.
- Nu pleci. - Stai!
Nu-mi sta în cale!
Să ieșim un minut, te rog.
Nu greșește.
Tu nu spargi lucruri la furie?
Toți sparg lucruri la furie.
Nu încerci să ajuți fiindcă vrei să știm că nu ești obligat.
Ce vreau eu...
N-ai înțeles niciodată diferența
dintre ceea ce vrem și ceea ce ni se cuvine.
De aceea ai fost mereu depășit în meseria asta.
Dacă nu voiai să fiu furios, l-ai fi lăsat afară, pe trotuar.
Dar nu te-ai putut abține, așa-i?
- Salut! - Zoe...
Apreciez că încerci să ajuți, dar n-ai ce căuta în asta.
Te rog, nu te implica.
N-am ce căuta în asta.
- Bine. - Nu e ziua potrivită, îți garantez.
Vreau să pleci.
Nu plec nicăieri până nu-mi dă ce am nevoie.
Nu va face asta.
Punem pariu?
Nu-ți va da ce ai nevoie din același motiv pentru care nu pleci.
Dar îmi va da mie.
L-ai convins, vrea să ajute.
Dar nu vrea să se uite la tine când face asta.
M-am înțeles bine cu el. Îmi place, e un om cumsecade.
- Zoe... - A fost foarte cumsecade cu mine.
Orice ar fi făcut, nu poate fi mai rău decât ce făceai tu. Am trecut peste asta.
Oricât de greu ar fi de crezut, din ce-am văzut adineauri,
cred că îți simte lipsa.
Bea o cafea. Citește o carte.
Ai încredere în mine. Pot rezolva.
Nu a vrut să știe nimeni.
Nu a vrut ca ultimele cuvinte pe care vi le adresează vouă...
să fie de adio.
Parwana.
Voi sta până dimineață, să fiu aici la înmormântare.
Nu cred că aș putea sta mai mult.
Asta și-a dorit.
Va trebui să alegi.
Rămâi... sau pleci.
Trebuie să-ți spun ceva.
Ți-am zis că a fost împușcat de o santinelă pe dealuri...
dar nu a fost așa.
- L-a împușcat... - Știm.
- De unde... - Noi știm.
Nimeni nu va mai ști.
Vei alege să rămâi sau să pleci.
Dar tatăl tău nu voia să ai impresia că acesta era un loc...
în care ai putea fi blamată pentru tot ce-a fost.
Tatăl tău a fost împușcat de un soldat taliban când te apăra.
Pentru tine și-a dat viața.
Cât despre cei doi americani pe care i-ai adus...
ei bine, acum sunt în Statele Unite
și lucrează din ordinul tău la eliminarea amenințării la adresa noastră.
Asta ai făcut pentru noi.
Mersi că mi-ai luat apărarea.
Iar tu... Pe bune?
Scuze, trebuie să vorbesc cu el.
Și nu-i place să intrați în camerele cu covoare frumoase, așa că...
Veți sta aici.
Gata.
Ai avut dreptate.
În clipa în care ai fost față în față cu el,
am văzut o altă latură a ta.
Mi-ar plăcea să mă înșel din când în când,
dar iluziile sunt un cusur pentru un bătrân.
Nu și dacă sunt nobile.
Îmi vei cere să îi ajut.
Bineînțeles.
De ce?
Deoarece cred că poți.
Și deoarece cred că vrei.
Ar trebui să fii atentă în preajma celor ca mine.
Dacă ai impresia că poți spune asemenea lucruri despre noi,
aproape întotdeauna le spui fiindcă vrem noi.
Doamne!
Vorbești exact ca el.
Jos!
- Zoe, ești teafără? - Da.
E... Ce s-a întâmplat?
Cine erau?
Cred că, orice ați fi urmărit voi doi, l-ați călcat pe coadă pe Pavlovici.
Ăsta e doar începutul.
Problema mai mare e că salvatorul lui Emily zace mort acolo.
E foarte greu de crezut...
că și-a găsit sfârșitul.
E greu de înțeles cum va fi lumea acum, când el nu mai e...
Dar ceilalți doi?
Țintele actuale?
Echipa mea n-a raportat încă.
Încă încerc să îi contactez.
Când îi contactezi,
află cum au de gând să finalizeze treaba.
Desigur.
Miza e mult prea mare...
ca să riscăm să lăsăm treburi neterminate.
Subtitrarea: Adrian Oprea