Můžu ti s tím pomoct?
Díky.
Tvoje číslo mi dal Morgan Bote.
Jste v tom dobrý?
Jo.
Vím, co dělám.
Jeho vraždu nařídil Rus jménem Pavlovič,
aby ochránil svoje obchody v Afghánistánu.
Taky do Afghánistánu poslal žoldáky, aby tam hájili jeho zájmy.
Tati? Vypneš hlasitý odposlech?
Sakra!
Ne, počkejte!
Emilyini vrazi byli jeho muži.
Morgan Bote nebyl jeho jediný cíl.
Kdo byl další cíl?
Dixonovi.
- Marcia a Henry. - Proč?
Hamzadova právnička se ti něco bála říct po telefonu. Možná to ví ona.
Poletíme do Londýna. Sereme na něj.
Chci mu ublížit. Ty ne?
STAREJ CHLAP
Ahoj.
To jsi ty.
Ahoj. Jsi...
Jsem.
Známe se.
Když jsem měla berle, pomohl jsi mi do autobusu.
Jo.
Říkala jsem si, jestli tě ještě někdy potkám.
Vracíš se domů z práce?
Ne, vlastně ne.
Chápu.
Víš...
Dřív jo, ale dal jsem výpověď.
Gratuluju.
Řekl jsem „gratuluju“?
To nic.
Zkusím to znovu.
Takže jsi dal výpověď?
To může zahrnovat celou škálu věcí.
Jaký z toho máš pocit?
Zřejmě ji chce podat i někdo další.
Poznal jsi to?
Co děláš?
A chceš něco změnit.
Dáváš do toho všechno a obětuješ se.
Ale nakonec je těžké poznat, kdo končí práce a kde začíná život.
Mít dobrý pocit ze spoluúčasti na ničení vlastní existence je těžký.
Ale je těžké opustit něco, bez čeho tě potká trauma.
Nedávno jsem přišel o nejlepšího kamaráda.
Těsně před koncem si začal klást stejný otázky.
„Dá se žít jen takhle?
Nejsme něco víc?“
Tehdy jsem to přehlížel.
A teď...
myslím jen na tohle.
Naše země nám hledání odpovědí na tyhle otázky neusnadňuje.
Jo.
Ale pořád ses dostal ven.
Možná je to první krok k něčemu.
Tak...
gratuluju?
Co chcete?
Najít tě nebylo snadný.
Co chcete?
Podle mě ti Morgan Bote těsně před svou vraždou poslal e-mail.
Ukaž mi, co ti poslal.
Pane a paní Dixonovi. Vítejte.
Ubytoval jsem vás v pokoji 1409.
Máte něco ve 12. patře?
Podívám se.
Vlastně ano. Mohu vás ubytovat v 1231.
Menší číslo.
Co prosím, pane?
Cokoliv mezi 01 a 05, prosím.
Liché číslo.
Sudé ne.
Mockrát díky.
Děkuju, pane.
Tati?
Můžeš vypnout hlasitý odposlech?
Sakra!
Ne, počkejte!
Chybíš mi, tati.
Toho pocitu se nedokážu zbavit.
Možná se klidně naštvi.
Někdy ti vztek pomůže. Teď ne.
Potřebujeme odpovědi, ale zatím nerozumíme otázkám.
Potřebujeme rozum.
Pavlovič...
zemře dřív, než bude konec. To je jisté.
Až přijde na řadu vztek, najít ho nebude obtížné.
Spálená země.
Jo.
Dobře.
Do schůzky zbývá 24 hodin.
Chceš zajít na show?
To byl vtip.
Byl vtipnej.
Asi bychom měli probrat, jak tu schůzku povedeme.
- Morgan mi o tom něco řekl. - Jo? Co říkal?
Že je Pavlovič nějak napojený
na Hamzadův obchod s tím ložiskem.
Nevíme jak.
Nina Krugerová, Hamzadova právnička, o tom něco ví, a my musíme zjistit co.
Musíš to z ní dostat, ale asi bychom měli probrat jak.
Říkal, že existují tři druhy právníků.
Takový, co pro klienta udělá cokoliv.
A takový, co udělá cokoliv, aby se klientem stal.
Prý mám rychle zjistit, kterou z nich je.
A ten třetí druh?
Prý jen idiot by věřil tomu, že existují pouze dva druhy čehokoliv,
i když třetí zatím nevidíme.
Jo. Jasně.
Co ještě říkal?
Že základem každého řemesla jsou dvě zbraně.
V levé ruce máš soucit.
Řekla jsem mu, že to zní povědomě.
Možná to byl šmejd, ale tý hře rozuměl líp než kdokoliv jiný.
Naučil mě to dobře.
Je to děsivá myšlenka.
Tahle zbraň, kterou mi dal.
Pokud ji chci použít, musím být v pohodě s tím, že už nikdy nikomu nebudu věřit.
Že už se nikdy s nikým nesblížím.
Ne, tak jsem to neřekl.
Ne, ale já jo.
Chápu. Myslíš si, že když se sblížíme, možná na tebe budu nemilosrdný.
Možná.
Ale já bych mohla.
Jsem ničitelka, pamatuješ?
A možná jí jsem odjakživa.
Ale teď mám zbraň.
Jste ve špatném domě, příteli. Odejděte, než se vám něco stane.
Nejsi Julian Carson?
Osobní agent Morgana Boteho?
Předpokládejme, že jsem tu správně
a že to, co si nepřeješ, abych o tobě věděl,
o tobě vím.
Ten e-mail od Morgana Boteho.
- Nepřišel mi. - Musím si ho přečíst.
I kdyby nešlo o národní bezpečnost,
o kterou ale určitě jde, v sázce jsou lidské životy.
Životy lidí, kteří na mě spoléhají.
Žádný e-mail mi nepřišel. Nevím, o čem to sakra mluvíte.
Teď odsud prosím odejděte.
Jak jsem tě našel?
Ten starej chlap se staral o lidi, o který musel.
Zeď postavil kolem tebe, tvýho jména a tvýho života,
aby se nic, co jsi pro něj udělal, nevymstilo tobě ani tvým blízkým.
Tak jak jsem tě proboha našel?
Ta zeď byla postavena jeho vlivem.
Po jeho smrti se objevily praskliny.
A bude jich víc.
Řekl bych, že máš spoustu nepřátel.
Objeví se a nebudeš v bezpečí.
A ani ta nová holka, se kterou teď chodíš.
Teď jste jí určitě nevyhrožoval.
Protože pokud jo...
Mě se bát nemusíš.
Určitě jsi dost chytrý, abys to věděl.
Za jednou z těch zdí jsem žil dost dlouho.
Věř mi, když ti říkám, že když se zhroutí,
a to, co mělo zůstat za ní, je najednou odhaleno světu...
nic není horší.
Pomoz mi
a já zařídím, aby tvoje zeď odolávala dlouho.
Odmítni mě a budeš na to sám.
Připadám si dost odhalená. Je to normální?
Nevím, co „normální“ v tomhle kontextu znamená.
Vím, že se na mě v restauraci nedívají úplně všichni,
ale mám pocit, že se na mě všichni dívají.
Jo, to je normální.
Z velkého zpoždění už je teď extrémní.
A chceš odejít? Zajít na show?
Vím, co jsi řekl.
Chytila jsem se na vlastní...
Petardu.
Jo, já to věděla.
Ale najednou mi to znělo zvláštně.
Je to bomba.
Z Hamleta.
Vážně?
Je to bomba, ale ten úryvek je zHamleta.
Z jaké části?
Z části čeho?
Hry. Z jaké části hry?
Nevím. Někde to tam je.
Jak se tam mstí.
Jo.
Příběh o pomstě žádné další části nemá.
Měl by sis to přečíst znovu.
Až budu mít chvilku.
Můžu se na něco zeptat?
Do toho.
Odkud naše peníze jsou?
Svou polovinu jsi mi ukradla.
Ne, myslím to vážně.
Kde jsi všechny ty peníze vzal?
Když děláš mou práci dost dlouho,
narazíš na informace, který hodně lidí nechtějí, abys měla.
Měl jsem štěstí.
Našel jsem pár lidí, kteří mohli investovat.
Správný čas a místo.
Kdo je Lou Barlow?
Odkud to jméno znáš?
Morgan říkal, jak nemůže uvěřit, co všechno vám prošlo.
Zmínil ty peníze a pak to jméno.
A tehdy jedinkrát, co jsem s ním byla,
jsem poznala, že mi lže.
Spousta peněz změnila majitele.
To v lidech probouzí to nejhorší.
Lou Barlow je to nejhorší.
Kéž bych se s ním nikdy nesetkal.
Můžeš mi říct, co to znamená?
Jednou.
Kriste. Vážně?
- Odcházíme. - Kašleš na mou otázku?
Ne, jen tu ztrácíme čas. Musíme se soustředit.
Podle tebe nepřijde?
Ne.
- Nezníš překvapeně. - Nejsem.
Komu voláš?
Kancelář Niny Krugerové.
- Ninu Krugerovou, prosím. - Teď tu není.
Řeknete mi své jméno a číslo? Ozveme se vám.
Vy jste Anna?
Ano. Smím se zeptat, kdo volá?
Anno, je to naléhavé. Rád bych věděla, kde ji najdu, prosím.
Je mi líto, řeší něco osobního mimo kancelář a nečte zprávy, ale...
Rozhodně nepřijde.
Musíme ji najít.
Asistentka řekla, že neví, kde je.
No...
Zeptám se ještě jinak.
Mini elektrická vrtačka
A opravdu to bude fungovat?
Teoreticky.
Pokud bude dost blízko cíle, tak jo.
A určitě je to její místo?
Tím jsem si jistej.
A tohle všechno jsi vymyslel ještě před odletem ze Států?
Jo.
Našel jsi asistentku Krugerové, kde bydlí.
Tenhle plán jsi vymyslel, aniž bych si toho všimla.
Jo. Žádný tajnosti jsem kolem toho nedělal.
Už jsem měla pocit, že tomu začínám rozumět,
což mi teď připadá trochu hloupý.
Proč?
Proměnných, o nichž jsem netušila, jsem si všimla, až když se začaly měnit.
Sedíš tu a děláš si laserovou pušku.
Vím, že to není laserová puška.
Jen...
Určitě mi rozumíš.
Chápeš ty těžký části.
Zbytek jsou jen doplňky. Zastaralý metody.
Na tohle si chytří lidé najímají lidi, jako jsem já.
Nebo aspoň najímali.
Promiňte.
Asi jsem zabloudil. Hledám kamarádku.
Pomůžete mi?
Koho hledáte?
Moc si toho vážím. Byl to dlouhý den.
Myslel jsem, že tu budu bloudit celou noc.
Moje kamarádka se jmenuje Nina Krugerová.
Anno, podívejte se na mě.
Byla to zdvořilost.
Příště, ať to budu já nebo někdo jiný,
to nebudete čekat.
Určitě to za to stojí?
BLUETOOTH POVOLENO
STAV BLUETOOTH: ZAPNUTO
ANNIN MOBIL
PÁROVÁNÍ
SPÁROVÁNO
Volaný účastník není dostupný. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Omlouvám se.
Vím, že jste říkala, že nemám volat, ale hledá vás nějaký muž.
Dnes přišel ke mně domů.
Řekněte mi prosím, co mám dělat.
LOKALIZACE ÚSPĚŠNÁ
Řekni mi to.
STAV – AKTIVNÍ
Asi to zabralo.
Jo?
Dobrá práce. Tady to je.
Poloha jejího telefonu.
Jak jsi věděl, že jí ta žena zavolá?
Tipl jsem si.
Jak jsi to věděl?
Když se někomu podíváš do očí
a ukážeš mu, že jsi schopný udělat to, čeho se nejvíc bojí,
skoro vždycky udělá to, co chceš.
Ale já ne.
Jednou ses tak na mě podíval.
Reagoval jsem jinak.
Zjistila jsem, čeho ses bál nejvíc,
a použila jsem to, abych ti ublížila.
Já vím.
Protože jsem ničitelka.
Jsi v pořádku?
Kéž by to nebylo tak snadné.
Kéž by to bylo
trochu těžší.
Když Abbey umírala...
a nedokázala rozlišit, co je skutečný a co ne, mluvila o něčem,
co docela bolelo.
Protože to bylo šílený.
Ale možná proto, že to byla pravda.
Jednou jsem rozbil talíř, prostě mi spadl v kuchyni.
Podívala se na mě tak naštvaně a nevraživě.
Řekla, že člověk, který rozbije všechno, na co sáhne,
by neměl chodit domů.
Měl by být venku se zvířaty.
Co ti na tom připadalo pravdivý?
Ty nejhorší části.
Když tam sedíš
a napadají tě hrozný věci, který nechceš říct,
protože si nedokážeš představit, že by někdo chápal, co jsi za člověka...
Chci, abys věděla, že to někdo chápe.
Nechci žít venku se zvířaty.
Ani já ne.
Buď ve střehu.
Dej mi chvilku.
Stůj, Zoe.
- Co se stalo? - Otrávili ji.
- Co? - Něčím ve vzduchu v domě.
Nejspíš jsem otrávený taky.
- Tak se drž dál. - Co můžeme dělat?
Našel jsem tam chlápka s protilátkou, ale je zničená.
Brzy sem přijedou.
Nemáme moc času.
Tys přišel.
Měli jsme štěstí.
Nenašli to.
Pracovna.
Prostřední police.
Ahoj, Zoe.
Tohle nedělám moc často. Kéž bych věděla, jak mám začít.
Mám pár znepokojivých informací.
Věřím vám, že získáte pomoc pana Boteho
a že ho přesvědčíte, aby mi poskytl ochranu,
kterou podle mě zoufale potřebuji.
Muž jménem Sulimán Pavlovič použil svou armádu žoldáků,
aby se v Pandžšíru zmocnil důležitého ložiska nerostných surovin.
Jeho muži dostali rozkaz vyvraždit Hamzadovu rodinu.
To podle mě víte.
Teď vám řeknu to, co ví málokdo.
Ložisko v Mešbaharu je obrovské, ale po celém světě jsou další.
Většina z nich je bohužel na místech, která nejsou mé a vaší vládě přátelská.
Zjistila jsem, že několik těchto skupin zosnovalo tajný plán, aby se organizovaly.
Do kartelu,
který by ovládal světový trh s vzácnými kovy.
V případě úspěchu by se z něj stala zbraň,
která by na kolena dostala jakoukoliv západní ekonomiku, pokud ne všechny.
Pavlovičovo členství v tomto kartelu se jeví být jako velmi lukrativní,
ale visí na vlásku.
Ohrožujete ho vy.
Vy dva.
Henry a Marcia Dixonovi mají podíl v jeho společnosti
a také vazby na CIA.
Kartel začal kvůli tomu pochybovat o jeho důvěryhodnosti.
K odstranění jakýchkoliv stop, které ho spojují s CIA, udělá cokoliv.
Vy a já.
Prosím.
Pomozte mi.
Tak co uděláme?
Rozdělíme se.
- Ne. - Jo.
Nemáme na výběr.
Musíme tě dostat do bezpečí. Půjdeš na policii.
Zavoláme Haroldovi. Pomůže nám.
- Tohle už je snad za námi. - Zoe.
Utíkáš pryč a skáčeš z útesu, abys mě ochránil, jako bych to po tobě chtěla.
Na to, čím jsem se nakazil, existuje protilátka, ale mají ji oni.
Pokud nechci umřít jako ona, musím se nechat zajmout.
Vrátím se.
Pokud se dostaneš k Pavlovičovi,
budeš myslet jen na to, jak ho zabiješ.
Vrátím se.
Nevěřím ti.
Ale musíš.
Zoe.
Musíš.
Už to nechci dělat.
Podobný situace už zažít nechci.
Proto jsem odešel. Řekl jsem to jasně.
To je mezi tebou a ním. Já tu být nechtěl.
Když si začal myslet,
že se jeho životní dílo zhroutí,
jeho osud vložil do tvých rukou.
Jeho životní dílo mě nezajímá.
Mě taky ne.
Jsem tu proto, že chci zpátky svůj život, a jinak toho docílit neumím.
Proč jsi tu ty?
Včera mi poslal e-mail.
Smazal jsem ho a cítil se fajn.
Od všeho jsem se osvobodil.
Zavřel jsem oči a snažil se usnout.
A cos udělal pak?
Obnovil jsem ho.
Proč bych asi něco takového udělal?
To se ptáš mě?
Podle mě víte, jaké to je být na mém místě.
Uzavřel jste s ním spojenectví a pak se pokusil odejít.
Takže jo, ptám se vás.
Můžu?
Proč jsi to nedokázal nechat být?
Možná jsi věděl, že ti svěřil něco důležitýho.
Odejít od něčeho, co je tvou součástí, bylo obtížné.
Právě jsem řekl, že už v tom nechci pokračovat.
To, co chceš, s tím možná vůbec nesouvisí.
A možná
se ti jen nelíbí to, že někdo zastřelí starýho chlapa a projde mu to.
A možná s tím chceš něco udělat.
Když jsem to otevřel, myslel jsem, že to poslal omylem.
Ten chlap byl vážně starej.
Tohle nebyl omyl.
Víte, kdo to je?
Tohle
je Sulimán Pavlovič.
A tohle je moje bývalá žena.
České titulky: Tomáš Pikl