Har du brug for hjælp?
Tak.
Morgan Bote har givet mig dit nummer.
Er du god til det?
Ja.
Jeg ved, hvad jeg gør.
En russer ved navn Pávlovitj beordrede mordet på Morgan Bote
for at beskytte en af sine forretninger i Afghanistan.
Han har også sendt lejesoldater til Afghanistan for at beskytte aftalen.
Far? Slå højtaleren fra.
Pis. Pis!
Nej, vent! Vent!
Mændene, der dræbte Emily, var hans mænd.
Morgan Bote var ikke hans eneste mål.
Hvem var hans andet mål?
Familien Dixon.
- Marcia og Henry. - Hvorfor?
Hamzads advokat ville fortælle dig noget, hun ikke turde sige i telefonen.
Måske ved hun det.
Så tager vi til London. For fuck ham.
Jeg vil gøre ham fortræd. Vil du ikke?
Hej.
Det er jo dig.
Hej. Du er...
Det er jeg.
Vi har mødtes før...
Da jeg gik med krykker, hjalp du mig ind i bussen.
Det gjorde jeg.
Jeg har tænkt på, om jeg ville løbe ind i dig igen.
- Er det din vej hjem fra arbejde? - Nej, det er det ikke.
Forstået.
Jeg... Det var det, men jeg har sagt op.
Tillykke.
Sagde jeg lige "tillykke"?
Det er okay.
Lad mig prøve igen.
Så du sagde op?
Det kan give en lang række nye oplevelser.
Hvordan har du det med det?
Det lyder, som om nogen også vil sige deres job op.
Kan du fornemme det?
Hvad arbejder du med?
Og man vil gøre en forskel.
Man lægger hele hjertet i det og ofrer sig.
Men til sidst bliver det svært at se, hvor arbejdet slutter, og man begynder.
Det er svært at have det godt med at deltage i sin egen udslettelse.
Men det er svært at forlade noget, der kan koste én dele af en selv.
Jeg mistede min bedste ven for nylig.
Lige før det var slut, begyndte han at stille de samme spørgsmål.
"Er det her den eneste måde at leve på?"
"Er det alt, hvad vi er?"
Jeg forstod ham ikke dengang.
Og nu...
er det det eneste, jeg kan tænke på.
Vi bor ikke et sted, der gør det nemt at stille den slags spørgsmål.
Ja.
Men du slap væk.
Måske er det første skridt mod noget.
Så...
tillykke?
Hvad vil du?
Du var ikke nem at finde.
Hvad vil du?
Jeg tror, Morgan Bote sendte dig en e-mail, lige før han blev myrdet.
Du skal vise mig, hvad der stod i den.
Hr. og fru Dixon. Velkommen.
I er tjekket ind på værelse 1409.
Har du noget på 12. sal?
Lad mig se ad.
Det har vi faktisk.
- Jeg kan sætte jer i 1231. - Lavere.
Undskyld mig?
Alt mellem 01 og 05, tak.
Ulige...
...ikke lige tal.
Mange tak.
Tak, hr.
Far?
Vil du slukke for højtaleren?
Pis. Pis!
Nej, vent! Vent!
Far.
Den her følelse vil bare ikke forsvinde.
Måske er det okay at være vred.
Nogle gange hjælper vrede. Det gør den ikke nu.
Vi har brug for svar, vi ikke forstår spørgsmålene til.
Vi har brug for kløgt.
Pávlovitj...
vil dø, før det her er slut. Det er helt sikkert.
Når vreden skal udspille sin rolle der, bliver den ikke svær at finde.
Brænd det hele af.
Ja.
Godt. Vi har 24 timer, før mødet finder sted.
Skal vi tage i teateret?
Det var en joke.
Den var sjov.
Måske skulle vi tale om mødet og håndteringen af det.
- Morgan talte lidt om det. - Hvad sagde han?
Han sagde, at Pávlovitj har en forbindelse
til en aftale om Hamzads mineralaflejringer.
Vi ved ikke hvordan.
Nina Kruger, Hamzads advokat, ved noget om det,
og vi må finde ud af, hvad hun ved.
Det skal du have ud af hende.
Vi bør tale om, hvordan du har tænkt dig at gøre det.
Han sagde, der var tre slags advokater.
Den slags, der vil gøre alt for en klient,
og den slags, der vil gøre alt for at være en klient,
og at jeg skal finde ud af, hvem hun er.
Hvad var den tredje?
Kun en tåbe ville acceptere, at der kun findes to slags af noget i verden,
selvom vi ikke kan forestille os den tredje.
Ja.
Hvad sagde han ellers?
Han sagde, at al handel udkæmpes med to våben på samme tid.
I din venstre hånd har du din empati.
Jeg sagde, det lød bekendt.
Måske var han et røvhul,
men det røvhul forstod spillet bedre end nogen anden.
Han har oplært mig godt.
Det er en skræmmende idé. Det her våben, jeg har fået overrakt.
For at kunne bruge det, skal man kunne leve med aldrig at stole på nogen igen.
Aldrig at komme tæt på nogen igen.
- Nej, det sagde jeg ikke. - Det gjorde jeg.
Du tror, at hvis vi bliver tætte igen, så vil jeg behandle dig hensynsløst.
Måske.
Men det vil jeg måske.
Jeg er typen, der ødelægger ting.
Det har jeg nok altid været.
Men nu er jeg bevæbnet.
Du er vist gået forkert, min ven.
Du bør gå, før du kommer til skade.
Er du ikke Julian Carson? Morgan Botes personlige feltagent?
Lad os antage, jeg er i det rette hus,
og lad os antage, at det, du håber, jeg ikke ved om dig...
er noget, jeg ved.
Den e-mail, Morgan Bote sendte.
- Jeg har ikke fået en e-mail. - Det er vigtigt, at jeg ser den.
Selv hvis det ikke handlede om nationens sikkerhed,
hvilket jeg er ret sikker på, det gør, så står der liv på spil.
Folk, der regner med mig.
Jeg har ikke fået nogen e-mail. Jeg aner ikke, hvad fanden du taler om.
Vær sød at forlade mit hus.
Hvordan fandt jeg dig?
Den gamle mand tog sig af de mennesker, han skulle tage sig af.
Han byggede en mur omkring dig, dit navn og dit liv,
så intet, du gjorde for ham, kunne ramme dig eller dem, du holder af.
Hvordan i alverden fandt jeg dig?
Den mur var bygget af hans indflydelse.
Så snart han var væk, begyndte den at revne.
Der vil komme flere.
Jeg kan forestille mig, at du har masser af fjender derude.
De skal nok dukke op, og du vil ikke være i sikkerhed.
Det vil din nye pige heller ikke være.
Du truede hende ikke lige, vel?
For hvis du gjorde...
Det er ikke mig, du skal bekymre dig om.
Det er jeg sikker på, du er klog nok til at vide.
Jeg har længe levet bag en af de mure.
Tro mig, når jeg siger, at når de falder,
og det, du troede var i sikkerhed, udsættes for verden,
så er der intet værre.
Hjælp mig,
så sørger jeg for, at muren holder i meget lang tid.
Hvis ikke, så må du klare dig selv.
Jeg føler mig meget udsat. Er det normalt?
Jeg ved ikke, hvad "normal" betyder i denne sammenhæng.
Jeg ved godt, at ikke alle i restauranten kigger på mig,
men det føles, som om alle i restauranten kigger på mig.
Ja, det er normalt.
Hun er gået fra meget sent til virkelig sent.
Skal vi smutte? Se et teaterstykke?
Den var god.
Der sprængte du mig i luften med mit eget...
Krudt.
Det vidste jeg godt.
Det lød bare så underligt at sige det.
Det er en bombe.
Det er fra Hamlet.
Er det?
Altså, betydningen er en bombe, men citatet stammer fra Hamlet.
Hvilken del?
Hvilken del af hvad?
Stykket. Hvilken del er det fra?
Et eller andet sted.
Den del med "hævnen".
Ja.
Ja, når først man er med i en hævnhistorie, er der ikke andre dele.
Du burde læse det stykke igen.
Ved første givne lejlighed.
Må jeg spørge om noget?
Fyr løs.
Hvor kommer vores penge fra?
Din halvdel stjal du fra mig.
Nej, jeg mener det.
Hvordan tjente du alle de penge?
Gør man det, jeg gør, længe nok,
så støder man på oplysninger, som mange ville ønske, man ikke havde.
Jeg var heldig.
Jeg fandt et par fyre, der havde penge at investere.
Det rette tidspunkt og sted.
Hvem er Lou Barlow?
Hvor har du hørt det navn?
Morgan talte om, at han ikke fattede, hvor meget du slap af sted med.
Han nævnte pengene og navnet.
Det var det eneste øjeblik,
hvor jeg kunne se, at han løj.
Mange penge skiftede hænder.
Det kan få det værste frem i folk.
Lou Barlow er den værste.
Jeg ville ønske, jeg aldrig havde mødt ham.
Kan du fortælle mig, hvad det betyder?
En skønne dag.
Hold da kæft. Seriøst?
- Vi går. - Affærdiger du mit spørgsmål?
Nej, vi spilder bare tiden her. Vi må holde hovedet koldt.
Tror du ikke, hun kommer?
Nej.
- Du lyder ikke overrasket. - Det er jeg ikke.
Hvem ringer du til?
Nina Krugers kontor.
- Nina Kruger, tak. - Hun er her ikke i øjeblikket.
Må jeg bede om navn og nummer, så nogen kan ringe tilbage?
Taler jeg med Anna?
Ja. Må jeg spørge, hvem det er?
Anna, jeg har ikke meget tid.
Jeg vil gerne vide, hvor jeg kan få fat i hende.
Hun er ikke på kontoret. Hun tager sig af et personligt anliggende
og tjekker ikke sine beskeder, men...
Hun kommer helt sikkert ikke. Vi må ud at finde hende.
Hendes assistent sagde, at hun ikke ved, hvor hun er.
Tja...
Jeg spørger på en anden måde.
Elektrisk minibor
Vil den fungere?
Teoretisk set. Så længe den er tæt nok på målet.
Er vi sikre på, hun bor der?
Ret sikre.
Så du regnede det hele ud, før vi overhovedet forlod USA?
Ja.
Du fandt Krugers assistent. Du fandt hendes hjem.
Du lagde hele den her plan, uden at jeg bemærkede det.
Ja, det var jo ikke, fordi det involverede statshemmeligheder.
Jeg var faktisk begyndt at forstå alt det her.
Hvilket virker lidt fjollet lige nu.
Hvorfor?
Alle disse bevægelige dele, som jeg ikke engang kendte til,
indtil jeg opdagede, at de havde bevæget sig i dagevis.
Du sidder der og bygger en laserriffel.
Jeg ved godt, det ikke er en laserriffel. Jeg er bare...
Jeg er ret sikker på, du forstår min pointe.
Du forstår de svære dele.
Resten er bare ligegyldige detaljer.
Den del, hvor kloge folk hyrer folk som mig til at gøre det for dem.
Sådan var det i hvert fald før.
Undskyld mig.
Jeg tror, jeg er faret vild. Jeg leder efter min ven.
- Kan du hjælpe mig? - Hvem leder du efter?
Jeg sætter pris på det. Det har været en lang dag.
Jeg troede, jeg skulle vandre rundt hele natten.
Den ven, jeg leder efter, hedder Nina Kruger.
Anna, se på mig.
Det her er ren høflighed.
Næste gang, om det så er mig eller en anden, så vil du ikke se det komme.
Er du sikker på, det er det værd?
BLUETOOTH AKTIVERET
ANNAS TELEFON - OPRET FORBINDELSE
OPRETTER FORBINDELSE
FORBINDELSE OPRETTET
Personen, du har ringet til, svarer ikke. Læg en besked efter tonen.
Undskyld.
Jeg ved, du sagde... jeg ikke må ringe, men en mand leder efter dig.
Han kom hjem til mig her til aften. Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
SPORER
Fortæl mig det.
SENESTE OPKALD
Jeg tror, det virkede.
Ja?
Det er godt gået. Der er den.
Nu ved vi, hvor Krugers telefon er.
Hvordan vidste du, at den kvinde ville foretage det opkald?
- Heldigt gæt. - Hvordan vidste du det?
Hvis man ser nogen i øjnene
og viser dem, at man kan gøre det, de frygter allermest,
så vil næsten alle gøre det, du vil have dem til.
Men ikke mig.
Sådan har du også set på mig.
Jeg reagerede anderledes.
Jeg fandt ud af, hvad du frygtede mest, og brugte det til at gøre dig fortræd.
Det ved jeg.
For jeg er en person, der ødelægger ting.
Er du okay?
Gid det ikke havde været så let at gøre det, vi lige har gjort.
Gid det havde været
sværere at gøre det.
Til sidst med Abbey...
da hun ikke kunne skelne mellem virkelighed og fantasi,
sagde hun ting,
der var svære at høre.
Fordi de var vanvittige,
men måske også fordi de var sande.
Engang tabte jeg en madret på gulvet i køkkenet.
Hun gloede på mig,
så vredt og så mørkt.
Hun sagde: "En person, der ødelægger alt, hvad de rører ved...
burde ikke være inde i huset.
De burde være udenfor hos dyrene."
Hvilken del af det føltes sandt for dig?
Den værste del.
Hvis du sidder og tænker forfærdelige ting, som du ikke vil sige,
fordi du ikke kan forestille dig, at andre vil forstå,
hvilket slags menneske, du er...
Du skulle bare vide, at andre også tænker sådan.
Jeg vil ikke bo udenfor hos dyrene.
Heller ikke mig.
Hold udkig. Giv mig et øjeblik.
Vent, Zoe.
- Hvad er der sket? - Hun er blevet forgiftet.
- Hvad? - Noget luftbårent i huset.
Jeg må gå ud fra, at jeg er smittet. Så bare hold afstand.
Hvad kan vi gøre?
Fyren, jeg fandt derinde, har en modgift, men den er ødelagt.
De kommer snart. Vi har ikke meget tid.
Du kom.
Vi var heldige.
De fandt det ikke.
Arbejdsværelset.
Midterste hylde.
Hej, Zoe.
Det hele er så uvant.
Bare jeg vidste, hvor jeg skulle begynde.
Jeg har nogle foruroligende oplysninger.
Jeg stoler på, at du kan bede hr. Bote om hjælp
til at håndtere det og overtale ham til at give mig beskyttelse,
hvilket jeg mener, jeg har stærkt brug for.
En mand ved navn Suleyman Pávlovitj har brugt sin lejesoldathær
til at overtage kontrollen med en vigtig mineralaflejring i Panjshir.
Undervejs blev hans mænd beordret til at dræbe familien Hamzad.
Så meget ved du nok allerede.
Lad mig fortælle dig, hvad næsten ingen ved.
Meshbahar-aflejringen er meget stor, men der findes andre over hele verden.
Desværre befinder de fleste sig på steder,
der ikke er på god fod med min regering eller jeres.
Jeg har hørt, at flere af disse parter
er i gang med en hemmelig plan om at organisere sig selv.
Et kartel,
der skal kontrollere adgangen
til verdensmarkedet for sjældne metaller.
Hvis det lykkes, er det et våben,
der kan bringe den vestlige økonomi i knæ, eller alle økonomier.
Pávlovitjs medlemskab af kartellet bliver utroligt lukrativt,
men det hænger i en tynd tråd.
Truet af dig.
Af jer to.
Henry og Marcia Dixon har både en andel i hans firma
og tidligere bånd til CIA.
Kartellet er begyndt at tvivle på hans troværdighed på grund af dette.
Han vil gøre alt for at eliminere ethvert spor af forbindelsen.
Dig og mig.
Jeg beder dig.
Hjælp mig.
Hvad gør vi?
Vi går hvert til sit.
- Nej. - Jo.
Vi har intet valg.
Vi må anbringe dig et sikkert sted. Du går til politiet.
Vi ringer til Harold. Han kan hjælpe dig.
Jeg troede, vi var ovre det.
Du stikker af og springer ud fra klipper for at beskytte mig.
Som om det var noget, jeg ville.
Der er en modgift til det, jeg gik ind i, men de har den.
Min eneste chance for at undgå det, der skete med hende, er at lade dem tage mig.
Jeg kommer tilbage.
Hvis du kommer i nærheden af Pávlovitj,
så kan du kun tænke på at dræbe Pávlovitj.
Jeg kommer tilbage.
Jeg tror ikke på dig.
Det er du nødt til.
Zoe.
Det er du nødt til.
Jeg vil ikke arbejde med det her mere.
Jeg vil ikke komme i flere af de situationer.
Det var derfor, jeg valgte at gå. Jeg gjorde det klart.
Det er mellem dig og ham.
Jeg har ikke bedt om at være her.
På et tidspunkt, hvor han troede,
at hans livsværk var ved at blive ødelagt,
lagde han dets overlevelse i dine hænder.
Jeg er ligeglad med hans livsværk.
Jeg er helt enig.
Jeg vil have mit liv tilbage, og der er ikke andre måder at gøre det på.
Hvorfor er du her?
Han sendte en e-mail forleden aften.
Jeg slettede den, og det føltes godt.
Jeg var fri for det hele.
Jeg lukkede øjnene og prøvede at sove videre.
Hvad gjorde du så?
Jeg genskabte den.
Og hvorfor tror du, jeg ville gøre sådan noget?
Spørger du mig om det?
Jeg tror, du ved, hvordan det er at være i mine sko.
Jeg tror, du engang var hans partner og prøvede at slippe væk.
Så jeg spørger dig.
Må jeg?
Hvorfor kunne du ikke bare glemme det?
Måske fordi du vidste, at han betroede dig noget vigtigt.
Og det er meget svært at forlade noget, der er en del af den, man er.
Jeg sagde bare, jeg ikke ville have det mere.
Måske har ønsker intet at gøre med sådan noget.
Og måske
kan du ikke lide tanken om, at nogen skyder den gamle
og slipper af sted med det.
Og du vil gerne gøre noget ved det.
Da jeg åbnede den, troede jeg, at han måske havde sendt den ved en fejl.
Manden var meget gammel.
Det var ikke en fejl.
Ved du, hvem det er?
Det her
er Suleyman Pávlovitj.
Og det der er min ekskone.
Tekster af: Maja Axholt