Trenger du hjelp?
Takk.
Morgan Bote ga meg nummeret ditt.
Er du flink til dette?
Ja.
Jeg vet hva jeg gjør.
En russer ved navn Pavlovitsj beordret drapet på Morgan Bote
for å beskytte en forretningsavtale i Afghanistan.
Han har også sendt leiesoldater til Afghanistan for å beskytte avtalen.
Pappa? Kan du skru av høyttaleren?
Faen. Faen.
Nei, vent! Vent!
Mennene som drepte Emily var hans menn.
Morgan Bote var ikke hans eneste mål.
Hvem var hans andre mål?
Dixon-familien.
- Marcia og Henry. - Hvorfor?
Hamzads advokat, hun ville fortelle noe,
noe hun var redd for å si på telefonen.
- Kanskje hun vet. - Vi drar til London.
Faen ta ham.
Jeg vil skade ham. Vil ikke du?
Hei.
Det er deg.
Hei. Du er...
Jeg er det.
Vi møttes...
Da hadde jeg krykker, og du hjalp meg på bussen.
Stemmer.
Jeg lurte på om jeg ville møte deg igjen.
- Er dette veien hjem fra jobb? - Nei, det er det ikke.
Skjønner.
Jeg...
Det var det, men jeg sa opp.
Gratulerer.
Sa jeg nettopp "gratulerer"?
Det går bra.
La meg prøve igjen.
Så du sa opp jobben.
Det innebærer mange mulige erfaringer.
Hva føler du om dette?
Det er visst flere som vil slutte i jobben.
Er det så tydelig?
Hva gjør du?
Du vil utgjøre en forskjell,
så du legger sjelen din i det, og ofrer alt.
Til slutt blir det vanskelig å si hvor arbeidet tar slutt og du starter.
Det er vanskelig å føle seg ok og samtidig utslette seg selv på den måten.
Men det er vanskelig å forlate noe som kan bety at du mister deler av deg selv.
Jeg mistet nylig bestevennen min.
Like før slutten begynte han å stille de samme spørsmålene:
"Er dette den eneste måten å leve på?
Er dette alt vi er?"
Jeg forsto ham ikke.
Men nå...
er det det eneste jeg tenker på.
Vi lever ikke på et sted der det er lett å stille slike spørsmål.
Nei.
Men du kom deg ut.
Kanskje det er et første skritt mot noe.
Så...
gratulerer?
Hva vil du?
Det var ikke lett å finne deg.
Hva vil du?
Jeg tror Morgan Bote sendte deg en e-post rett før han ble drept.
Du må vise meg hva som sto i den.
Mr. og Mrs. Dixon.
Velkommen.
Jeg har sjekket dere inn på rom 1409.
Har dere noe i 12. etasje?
La meg sjekke.
Det har vi faktisk.
Jeg kan plassere dere i 1231.
Lavere.
Hva behager, sir?
Hva som helst mellom 01 og 05, takk.
Oddetall...
...ikke partall.
Tusen takk.
Takk, sir.
Pappa?
Kan du skru av høyttaleren?
Faen. Faen.
Nei, vent! Vent!
Jeg savner deg, pappa.
Denne følelsen vil ikke slås av.
Det er ok å være sint.
Det finnes en tid da sinne kan hjelpe. Men ikke nå.
Vi trenger svar på spørsmål vi ikke forstår ennå.
Vi må være smarte.
Pavlovitsj...
...dør før dette er over.
Så mye er sikkert.
Når sinnet skal spille en rolle i det, blir det ikke vanskelig å finne.
Brent jord.
Ja.
Ok.
Vi har 24 timer før dette møtet skal finne sted.
Vil du gå og se et show?
Det var en spøk.
Det var morsomt.
Vi må snakke om møtet, hvordan vi skal håndtere det.
- Morgan snakket med meg om det. - Ja, hva sa han?
At Pavlovitsj på en eller annen måte er koblet til avtalen
gjennom Hamzads mineralforekomst.
Vi vet ikke hvordan.
Nina Kruger, Hamzads advokat, vet noe om det,
vi må finne ut hva hun vet.
Det er din jobb. Vi burde snakke om hvordan du planlegger å gjøre det.
Han sa det fantes tre typer advokater.
De som gjør hva som helst for en klient,
de som gjør hva som helst for å bli en klient,
og at jeg raskt må finne ut hvilken hun er.
Hva var den tredje?
Han sa at bare en idiot ville akseptere at det bare finnes to typer ting i verden,
selv om vi ikke vet hva det tredje er.
Ja. Riktig.
Hva mer sa han?
Han sa at all handel utføres med to våpen samtidig.
Du har empati i venstre hånd.
Jeg sa at det hørtes kjent ut.
Han var kanskje en drittsekk,
men drittsekken forsto spillet bedre enn noen jeg kjente.
Han ga meg god opplæring.
Det er en skummel idé.
Våpenet jeg har fått.
For å kunne bruke det må du klare å aldri stole på noen igjen.
Aldri komme nær noen igjen.
Nei, jeg sa ikke akkurat det.
Nei, jeg gjorde det.
Skjønner. Du tror at hvis vi får et nært forhold igjen, vil jeg være nådeløs.
Kanskje.
Jeg er kanskje det.
Jeg ødelegger ting, husker du?
Jeg har alltid gjort det.
Men nå er jeg bevæpnet.
Du er i feil hus, min venn.
Du bør dra før du blir skadet.
Er du ikke Julian Carson?
Morgan Botes personlige feltagent?
La oss anta at jeg er i riktig hus,
og la oss anta at det du det ønsker jeg ikke visste om deg,
det vet jeg.
E-posten Morgan Bote sendte.
- Jeg fikk ingen e-post. - Det er viktig at jeg får se den.
Selv om det ikke gjaldt nasjonal sikkerhet,
noe jeg er ganske sikker på at det gjorde, står liv på spill.
Livene til folk som regner med meg.
Jeg fikk ingen e-post.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Vennligst forlat huset mitt.
Hvordan fant jeg deg?
Gamlingen tok seg av de han måtte ta seg av.
Han bygde en mur rundt deg, rundt navnet ditt, livet ditt,
så ikke noe du gjorde for ham, kunne slå tilbake på deg
eller de du er glad i.
Så hvordan i all verden fant jeg deg?
Muren ble bygget på hans innflytelse.
Med en gang han forsvant, dukket sprekkene opp.
Det vil være flere.
Du har mange fiender der ute.
De vil dukke opp, og du vil ikke være trygg.
Det vil ikke den nye jenta du treffer heller.
Jeg håper ikke du nettopp truet henne.
For gjorde du det...
Det er ikke meg du trenger å bekymre deg for.
Du er smart nok til å vite det.
Jeg bodde lenge bak en av de veggene.
Så stol på meg når jeg sier at når de faller,
og det du trodde var trygt bak dem avsløres for verden,
finnes det ikke noe verre.
Hjelp meg,
og jeg sørger for at veggen din holder lenger.
Om du ikke gjør det, må du klare deg selv.
Jeg føler meg veldig utsatt nå.
Er det normalt?
Jeg vet ikke hva "normalt" betyr i denne sammenhengen.
Jeg forstår at ikke alle i restauranten ser på meg,
men det føles som om alle ser på meg.
Ja, det er normalt.
Hun har gått fra veldig sent til ekstremt sent.
Vil du stikke?
Gå og se et show?
Jeg ser hva du gjorde der.
Jeg fikk igjen...
...med samme mynt.
Det visste jeg.
Det hørtes rart ut da jeg skulle si det.
Det er en bombe.
Det er fra Hamlet.
Er det?
Det er en bombe, men replikken er fra Hamlet.
Hvilken rolle?
Hvilken rolle hva da?
Skuespillet. Hvilken rolle?
Jeg vet ikke. Et eller annet sted.
"Hevn"-delen.
Ja.
Når du er med i en hevnhistorie, er det ingen andre roller.
Du burde lese det stykket igjen.
Når jeg får sjansen.
Kan jeg spørre deg om noe?
Fyr løs.
Hvor kommer pengene våre fra?
Din halvdel stjal du fra meg.
Nei, jeg mener det.
Hvordan tjente du alle pengene?
Gjør du det jeg gjør lenge nok,
finner du informasjon mange skulle ønske du ikke hadde.
Jeg var heldig.
Jeg fant et par karer som hadde penger å investere.
Rett tid, rett sted.
Hvem er Lou Barlow?
Hvor har du hørt det navnet?
Morgan snakket om at han ikke kunne tro at du slapp unna med alt.
Han nevnte pengene og det navnet.
Det var det eneste øyeblikket jeg tilbragte
sammen med ham hvor jeg merket at han ikke snakket sant.
Det var mye penger i omløp.
Det kan få frem det verste i folk.
Lou Barlow er det verste i folk.
Jeg skulle ønske jeg aldri hadde møtt ham.
Kan du fortelle hva det betyr?
En dag.
Herregud. Seriøst?
- Vi drar. - Avviser du å svare?
Nei, vi kaster bare bort tiden.
Vi må holde hodet kaldt.
Tror du ikke at hun kommer?
Nei.
- Du virker ikke overrasket. - Jeg er ikke det.
Hvem ringer du?
Nina Krugers kontor.
- Nina Kruger, er du snill. - Hun er ikke tilgjengelig.
Kan jeg få navn og nummer, så ringer noen tilbake?
Er dette Anna?
Det er det. Hvem er det som ringer?
Anna, dette haster.
Jeg vil gjerne vite hvor jeg kan få tak i henne.
Hun er ute av kontoret og tar seg av en privatsak
og sjekker ikke meldinger, men...
Hun kommer helt sikkert ikke.
Vi må finne henne.
Assistenten vet ikke hvor hun er.
Vel,
jeg spør på en annen måte.
Elektrisk drillpenn
Kommer den til å virke?
Teoretisk sett.
Så lenge den er nær nok målet, ja.
Og vi er sikre på at hun bor her?
Vel, ganske sikre.
Så du fant ut alt dette før vi forlot USA?
Ja.
Du fant Krugers assistent. Hvor hun bodde.
Du la en plan uten at jeg la merke til det.
Det var ikke statshemmeligheter akkurat.
Jeg følte faktisk at jeg begynte å forstå alt dette,
noe som virker ganske dumt akkurat nå.
Hvorfor?
Alle disse bevegelige delene som jeg ikke visste fantes
før jeg så at de hadde beveget seg i dagevis.
Du sitter der og bygger en laserrifle.
Jeg forstår at det ikke er det.
Jeg bare...
Jeg tror du forstår poenget.
Du forstår de vanskelige delene.
Resten er bare for syns skyld, på gamlemåten.
Ting smarte folk ansetter folk som meg for å gjøre for dem.
Eller pleide å gjøre for dem.
Unnskyld meg.
Jeg tror jeg har gått meg bort. Jeg ser etter vennen min.
Kan du hjelpe meg?
Hvem ser du etter?
Takk skal du ha. Det har vært en lang dag.
Trodde jeg skulle vandre rundt i hele natt.
Vennen jeg leter etter, heter Nina Kruger.
Anna, se på meg.
Dette var den høflige måten.
Neste gang, om det er meg eller noen andre,
vil du ikke se det komme.
Er det verdt det?
BLUETOOTH AKTIVERT
BLUETOOTH STATUS: PÅ
ANNAS TELEFON - KOBLER
KOBLER
KOBLET
Den du ringer, kan ikke ta telefonen.
Legg igjen en beskjed etter pipetonen.
Beklager.
Jeg vet du sa jeg ikke skulle ringe, men en mann leter etter deg.
Han kom hjem til meg i kveld.
Si hva jeg skal gjøre.
SPORING VELLYKKET
Vær så snill.
TIDLIGERE SAMTALER STATUS - AKTIV
Jeg tror det funket.
Ja?
Du var flink. Der er den.
Der er Krugers telefon.
Hvordan visste du at kvinnen ville ringe?
Ren gjetning.
Hvordan visste du det?
Om du ser noen i øynene,
viser dem at du er i stand til å gjøre det de frykter mest,
vil nesten alle gjøre det du vil de skal gjøre.
Men ikke jeg.
Du så sånn på meg en gang.
Jeg reagerte annerledes.
Jeg fant ut hva du fryktet mest
og brukte det til å såre deg.
Jeg vet det.
Jeg er en person som ødelegger ting.
Går det bra?
Skulle ønske det ikke hadde vært så lett.
Jeg skulle ønske...
...at det hadde vært vanskeligere.
På slutten med Abbey...
da hun ikke klarte å skille hva som var virkelig og ikke,
sa hun ting som var...
vanskelige å høre.
Fordi de var sinte.
Men jeg vet ikke, kanskje fordi de var sanne.
En gang knuste jeg en tallerken, jeg mistet den på kjøkkengulvet.
Hun stirret på meg, så...
så sint, så mørkt.
Hun sa: "En person som ikke kan unngå å ødelegge alt hen tar på...
burde ikke få komme inn.
Vedkommende burde være ute med dyrene."
Hvilken del av det føltes sant for deg?
De verste delene.
Hvis du sitter der
og tenker fæle ting du ikke vil si,
fordi du ikke kan tro at noen andre forstår
hva slags person du er...
Jeg vil bare at du skal vite at noen andre gjør det.
Jeg vil ikke bo ute med dyrene.
Ikke jeg heller.
Hold øynene åpne.
Vent her.
Vent.
- Hva skjedde? - Hun er blitt forgiftet.
- Hva? - Noe i luften i huset.
Jeg må anta at jeg er smittsom.
Så hold avstand.
Hva kan vi gjøre?
Fyren jeg fant der inne, har en motgift, men den er ødelagt.
De kommer snart.
Vi har ikke mye tid.
Du kom.
Vi var heldige.
De fant det ikke.
Kontoret.
Hyllen i midten.
Hallo, Zoe.
Dette er helt nytt for meg. Skulle ønske jeg visste hvordan jeg skal begynne.
Jeg har urovekkende informasjon.
Jeg stoler på at du ber herr Bote om hjelp
og overtaler ham til å gi meg beskyttelse,
noe som jeg tror jeg sårt trenger.
En mann, Suleyman Pavlovitsj, har brukt leiesoldathæren sin
til å ta kontroll over en viktig mineralforekomst i Panjshir.
Mennene hans ble beordret til å drepe Hamzad-familien.
Det tror jeg du vet.
La meg fortelle deg det nesten ingen vet.
Meshbahar-forekomsten er veldig stor, men det finnes andre i verden.
Dessverre er de fleste på steder som ikke er vennlige
mot min eller din regjering.
Jeg har fått vite at flere av partene
er involvert i en hemmelig plan for å organisere seg.
Et kartell,
skapt for å kontrollere tilgangen
til verdens markeder for sjeldne metaller.
Lykkes det, vil det utgjøre
et våpen som kan tvinge enhver vestlig økonomi i kne,
eller alle.
Pavlovitsjs medlemskap i kartellet virker utrolig lukrativt,
men det henger i en tynn tråd.
Truet av deg.
Av dere to.
Henry og Marcia Dixon har både aksjer i firmaet hans
og tidligere bånd til CIA.
Kartellet har begynt å tvile på hans pålitelighet.
Han gjør hva som helst for å fjerne alle spor av forbindelsen.
Du og jeg.
Vær så snill...
hjelp meg.
Så hva skal vi gjøre?
Vi skiller lag.
- Nei. - Jo.
Vi har ikke noe valg.
Vi må få deg til et trygt sted. Du går til politiet.
Vi ringer Harold. Han kan hjelpe...
- Jeg trodde vi var ferdige med dette. - Zoe.
Du drar av gårde,
- prøver å beskytte meg... - Zoe.
...som om det var noe jeg ville.
Det finnes en motgift, men de har den.
Min eneste sjanse til å unngå det som skjedde med henne, er å la dem ta meg.
Jeg kommer tilbake.
Kommer du i nærheten av Pavlovitsj,
kommer du bare til å tenke på å drepe Pavlovitsj.
Jeg kommer tilbake.
Jeg tror deg ikke.
Det må du.
Zoe...
gjør det for meg.
Jeg vil ikke gjøre dette lenger.
Jeg vil ikke havne i flere slike situasjoner.
Derfor dro jeg. Jeg var tydelig.
Det er mellom deg og ham.
Jeg ba ikke om å være her.
Jeg tror at i det han var overbevist om
at livsverket hans var i ferd med å bli borte,
la han dets overlevelse i dine hender.
Jeg bryr meg ikke om livsverket hans.
Ikke jeg heller.
Jeg vil ha livet mitt tilbake, og jeg vet ikke om noen annen måte.
Hvorfor er du her?
Han sendte en e-post her om dagen.
Jeg slettet den, og det føltes bra.
Jeg var fri fra alt.
Jeg lukket øynene og prøvde å sove igjen.
Og hva gjorde du så?
Jeg gjenopprettet den.
Hvorfor tror du jeg gjorde det?
Spør du meg?
Jeg tror du vet hvordan det er å være i mine sko.
Jeg tror du jobbet med ham en gang og prøvde å dra.
Så ja, jeg spør deg.
Kan jeg?
Hvorfor kunne du ikke bare la det være?
Kanskje det var fordi du visste at han stolte på deg med noe viktig.
Og det var veldig vanskelig å forlate noe som var en del av den du er.
Jeg sa nettopp at jeg ikke ville dette lenger.
Kanskje "vil" ikke har noe med det å gjøre.
Og kanskje
liker du ikke tanken på at noen drepte gamlingen
og slapp unna.
Du vil være den som gjør noe med det.
Da jeg åpnet den, trodde jeg det var en feil.
Mannen var veldig gammel.
Dette var ikke en feiltakelse.
Vet du hvem det er?
Dette...
er Suleyman Pavlovitsj.
Og det er ekskona mi.
Oversatt av: Tore Aasheim