Vänta, Zoe.
- Vad har hänt? - Hon har blivit förgiftad.
- Vad? - Jag antar att jag är varm.
Det finns ett motgift, men de har det.
Min enda chans är att låta dem ta mig.
Avtalet är brutet.
Nån har gått emot mig.
Jag har inte tid att avgöra om du är delaktig.
Så jag antar det och fortgår därefter.
Zoe.
Harold Harper skickade mig för att se till dig.
Kommer du?
Hej, Marion.
Jag vet om kartellen.
Jag vet om Meshbaharfyndigheten.
Faraz Hamzad skulle inte ta nåt av dina erbjudanden.
För att utvinna fyndigheten i årtionden
och hålla det stabilt krävs en annan sorts partner.
Jag hjälpte dig rädda Parwana Hamzad
för att jag ville bli presenterad för henne.
Pappa?
Ja.
Kan du stänga av högtalaren?
Jag är här.
Du måste göra en sak åt mig.
Vad?
Acceptera det.
Varför det händer.
Varför det hände.
Jag har hittat nåt här.
Familjen är viktig för mig.
Det är sant.
Det är inget avvisande av dig eller mamma.
Det är också sant.
Lova att du accepterar det jag säger.
Jag måste veta att du inte tänker leva resten av livet arg.
Eller vara arg på mig.
Eller vara arg på familjen.
Jag ber dig acceptera att det var nåt jag ville.
Kan du det?
Kan du göra det för mig?
Fan.
Nej, vänta!
Jag är den enda Hamzad.
Jag är den enda Hamzad!
Jag är den enda Hamzad.
Faraz Hamzad är död.
Jag är hans dotter.
Vilka är de?
Ingen som betyder nåt för dig.
Han hade en syster,
men du dödade henne precis.
Jag är den enda kvar som kan det här.
Låt dem vara
så hjälper jag dig.
Hjälper mig?
Hur då?
Jag ska berätta allt du vill veta om det här stället.
Hur det fungerar, var saker är gömda.
Vad du behöver veta som annars tar lång tid att lista ut.
Jag ska berätta.
Jag har order att skilja familjen åt.
Eliminera dem.
Ingen kommer att veta att du är här.
Om du ljuger
får ingen se dig mer.
Skriv ner vad du vet.
Hur kan jag vara säker på att de andra är i säkerhet?
Tack.
Talar du ryska?
Lite.
Varför talade du inte det förut?
Jag var förvirrad.
Jag var rädd.
Jag heter Pavel.
Där gömmer de vapnen.
Är du amerikan?
Men din familj är här.
Och du sviker dem på ett språk de inte förstår.
Varför?
För att skydda dem.
För att jag älskar dem.
Det är från kaptenen.
Allt du har sagt är sant.
Vapnen. Lagren.
Rapporterna finns där du sa att de var.
Han uppskattar det.
Säger han tack?
Eller ber om mer?
Han vill ha namn nu.
Nån vi behöver bekymra oss om...
Som kan ställa till skada.
Du vill att jag säger vem ni ska döda.
Jag vill inte ha nån belöning.
Det är inte därför jag gör det.
Tror du att de tar dig tillbaka?
Vad?
De du räddar.
De du riskerar ditt liv för.
Tänk om när du återvänder till dem...
du har blivit så annorlunda...
för förändrad för att...
Ful?
Tänk om jag alltid har varit såhär.
Bara det att ingen har märkt det?
Tänk om det inte finns nåt jag inte klarar...
för att rädda dem jag älskar?
Ryssarna.
De förlorade gruvan.
- Ja. - Till vem?
Det är oklart.
Kanske det. Men det är inte vad de sa.
Inte allt.
Vem tog gruvan?
En beslutsam lokal grupp soldater
tycks ha eliminerat ryssarna på plats.
Ja. Och?
Det går rykten
att de leddes av en kvinna.
En amerikansk kvinna.
Angela.
Angela lever.
Ja, men kanske inte länge till.
Pavlovich anskaffar reserver ända från Centralafrika.
Alla i hans armé kan ta tillbaka området.
Du kan stoppa den händelseutvecklingen.
Och varför skulle jag vilja det?
För att du vet att det var ett misstag att blanda in honom.
Du vet att Angela skulle bli en bättre partner åt dig i längden.
Du sa att hon aldrig skulle samarbeta med mig.
Du sa att du aldrig ens skulle låta mig försöka.
Hennes liv står på spel.
Johnnys liv kan stå på spel.
Det finns inga gränser för vad jag kan göra nu.
Du har blivit skarpare, Harold.
Det är inte sant, men just nu
tror jag dig faktiskt.
Hjälp mig få ett slut på det.
Vi kan bråka om vad som hände efteråt.
Efter det.
Avsluta det hur då?
Tror du att han är död?
Det är omöjligt att veta.
Jag vet.
Jag frågar om du tror att han är död.
Vad gör de för skillnad vad jag tror om jag inte vet?
Du kan dels hjälpa mig hitta och rädda honom.
Eller du kan låtsas hjälpa mig
så länge du behöver mig till att döda Pavlovich.
Jag har gett dig mitt ord.
Jag är ny på det här, men jag vet vad det är värt.
Den gamle gjorde det med dig, eller hur?
Gjorde vad?
Snacket om kniven i en hand för empati och i den andra...
- Nåt i den andra. - Hänsynslöshet.
Just det.
Menar du att det inte är sant?
För honom är det för sant.
Jag visste att jag inte kunde lita på ett ord ur hans mun.
Eller så krävdes träning för att veta vilka ord att lita på.
Oavsett, så var det rollen som spelet gav honom.
Jävla orm.
Och det fanns ingen bättre.
Den gamle visste också att vad jag sa var skrivet i sten.
Det var min roll.
Hjälp mig komma åt Pavlovich
så hjälper jag dig hitta Dan Chase.
Ja.
Uppfattat.
Vi har tio minuter kvar.
Vad du nu tänker göra, gör det snabbt.
Han närmar sig måltavlan.
Vad vill du göra?
Jag ber dig inte göra nåt du inte vill ha gjort.
Även om Pavlovich kan ta sig ur röran,
kan nästa röra
sluta med nåt som blir omöjligt att städa upp.
Omöjligt att varva ner.
Omöjligt.
För en man som du vore ordet svårt att hitta,
och ändå finns det till hands.
Att bilda Angela Adams är omöjligt.
Att göra hemliga uppdrag och uppfostra en familj är omöjligt.
Jag är omöjlig att förstå, tjäna, lita på.
Vilken ambitiös ung sak hon är.
Hur kunde jag?
Din tendens att vara kategorisk var alltid den del av dig som var svårast att förstå.
Din motvilja mot det var min.
Vissa saker är bara så.
Vilka då?
Det vi är skyldiga dem vi älskar.
De borde vara konstanta och oöverskridliga.
Och uppoffringarna du gör för Angelas sak.
Är de också okränkbara?
Ja.
Oavsett vad det kostar?
Du kunde ha varit en bra man...
om du inte var så rädd att göra andra besvikna.
Dra åt helvete.
Chefen, tack.
Det är brådskande.
Det är jag.
Vi har haft saker som hänt där idag.
Jag ska hjälpa er få tillbaka kontrollen...
Vi ska flytta.
Jag har snart instruktioner hur vi närmar oss måltavlan.
Konferensgäst.
En grupp kommer snart.
Du ska släppa in dem tyst.
Är ni på plats?
Ja.
Det finns många beväpnade män här.
Om nåt går fel blir det väldigt illa snabbt.
Vänta.
Nåt händer.
Vad hände?
Vakten för den kinesiska delegationen
har bett de andra delegaterna att be sina vakter
låtsas att du inte finns i 15 minuter.
Pavlovich är i cabana 14 med sin vakt.
Det blir sju män som inte vet om din ankomst.
Gör det och åk härifrån.
Uppfattat. Vänta.
Vad kan jag göra?
Inget.
Jag lokaliserar måltavlan och säger till.
- Vad kan jag göra? - Inget.
Jag behåller en levande.
Jag gör vad jag kan för att få ur honom var Chase är,
men det är ont om tid för att få motgiftet till honom.
Skynda dig då.
De låter mig vara, än så länge.
Jag rör mig mot cabanan.
- Är du där? - Ja.
Jag såg precis två män på väg mot er.
Uppfattat.
Vem fan är du?
Vet du vem jag är?
Du dödade den gamle.
Och jag är den som fick dig.
Nyliga destinationer
40-45 min SÖK
Jag har en här.
Jag försöker få platsen ur honom.
Vi behöver honom inte.
Jag har hittat det.
Det är klart.
Mina kollegor räknar ut historien.
Du ligger före mig.
Den dog.
Harold.
Jag är glad att du kom.
Gott att se dig igen.
Du sa det själv.
Du skulle aldrig ha släppt mig i närheten av Angela.
Jag är ledsen.
Det tror jag.
Åh nej.
Fan.
Hej.
Herregud.
Okej.
Jag har hittat honom.
- Lever han? - Jag vet inte.
Vet du hur man kollar pulsen? Bredvid strupen.
Vänta.
Jag vet inte, kanske.
- Har du gett motgiftet? - Nej, jag håller på.
Ge honom alla tre doserna.
- Ja. - Och den gula.
Okej.
Fan.
Okej, nu.
Okej.
Gjorde det nåt?
Nej.
Du sa att du kan HLR. Gör det.
Okej, jag börjar.
Jag gör det.
Du är vaken.
Var är det här?
Det är ett säkert hus.
Det tillhörde Morgan.
Ingen har använt det på länge. Ingen vet att vi är här.
Hur fick du...
Jag fick hjälp att ta hit dig.
Harold?
Nej, Julian. Morgans partner.
Vi har varit ensamma ett tag nu.
Du har inte varit vid medvetande de senaste dagarna.
Jag har suttit stilla för länge.
Nej, vi är säkra här.
Efter vad vi gjorde är de ute efter oss.
Vi är säkra.
Ingen vet att vi är här.
Vi kom undan.
Ingen...
Ingen vet?
Julian vet. Men Morgan litade på honom.
Harold?
Vi tyckte inte att det var säkert att kontakta honom.
Kanske en dag. Här, drick.
Det finns en till, va?
Ja, det gör det.
Mitt barn, men ingen kan spåra honom till mig.
Den som vill hitta oss vet inte att Zoe McDonald existerar.
Jag var försiktig.
Innan Julian åkte såg jag till att jag visste.
- Det här stället är en ö. - Okej.
- Tack. - Okej.
Vi är säkra.
Vi kan stanna så länge vi behöver.
Vill du stanna här ett tag med mig?
När jag var liten var jag mörkrädd...
för allt jag inte kunde se.
De hoppfulla saker som lovades ut baserat på tro...
och historier...
Jag litade aldrig på dem.
Jag fattade inte hur nån kunde det.
För i det mörkret,
vad mer låg på lur?
Jag har alltid varit säker på att det finns mer i mörkret.
Men det här...
känns annorlunda.
Med din far behövde jag alltid försvara mig
mot vad som skulle dyka upp i det okända,
vad som kunde gömma sig bakom varje hörn.
Och
det känner du inte nu?
Nej.
Det gör jag inte.
Du låter glad, mamma.
Det förtjänar du.
Jag kanske får träffa honom nån gång.
Har du sett mina glasögon?
- Vad? - Mina glasögon.
Jag hade dem precis.
Jag tappar bort saker hela tiden, som om det finns hustomtar.
Osannolikt.
Du.
Fan.
Du förlorar din skärpa.
Skoja inte.
Bekymrar nåt dig?
Nej.
Det kanske är problemet.
Det finns så mycket att bekymra sig om.
Vi lämnade en värld full av frågor utan svar.
Kartellen har inte omnämnts på nyheterna på grund av vad?
Har den skingrats?
För att vi blev vilseledda över hur nära det var?
För att vi är de enda som vet?
Har spöket du mötte på den brittiska polisstationen...
Berättade han för nån av sina vänner?
Kan nåt hindra dem att hitta oss om han gjorde det?
Det finns ett tyskt ord jag glömmer jämt
om en idé som låtsas vara osynlig,
för när den väl syns kan ingen låtsas att den inte finns.
Jag önskar att jag kunde minnas.
Om det är nåt att oroa sig för,
varför tror du att du har ignorerat dem?
För att jag inte vill att det här förändrats.
Jag vill inte att det får ett slut.
Det här är Zoe.
Zoe, det här är min dotter Emily.
Trevligt att äntligen träffa dig.
Detsamma.
Det var inte lätt att hitta er.
Jag är ledsen. Vi trodde...
Det är okej.
Jag är bara glad att du är okej.
Jag är glad att du är okej.
Är du okej?
Jag är här.
Utan skador.
Jag ska berätta, okej?
Jag vill att du vet...
men inte nu.
Vi har ont om tid, och jag behöver hjälp.
Ni två har varit isolerade här.
Vet du inte vad som hände Harold?
Vad?
Han är borta.
Borta?
Han åkte till sin exfru efter hjälp att rädda dig och mig.
Hon har honom nånstans,
och hon försöker använda honom till att förhandla fram kontrollen
över Meshbaharfyndigheten.
Förhandla med vem?
Jag trodde den var tagen av Pavlovich av lokalbefolkningen.
På sätt och vis.
Vem kontrollerar den nu?
Jag.
Och det som återstår av familjen.
Jag har blivit ombedd att tala för dem.
Jag har ombetts hjälpa till med beslut nu.
Marion använder Harold till att jävlas med mig.
Och det vill jag inte nu och om det här.
Så jag tänker ta tillbaka honom,
och jag behöver din hjälp.
Ja.
- Skaffar du fram vad jag behöver? - Ja.
Oavsett vad jag frågar?
Självklart.
Jag behöver tillgång till Lou Barlow.
Du ska hjälpa mig komma in i Marions bunker.
Lou Barlow har kontakterna till det.
Det är enda sättet.
Harolds liv hänger på en tråd.
Jag vet att du inte vill öppna den dörren igen,
men du måste.
Vem är Lou Barlow?
Pappa, snälla.
Hjälper du mig?
Klart att jag hjälper dig.
Det finns bättre sätt att göra det här på.
Jag ska visa dig, Em. Jag lovar.
Vem är Lou Barlow?
Jag var han.
Och vad gjorde du?
Du har berättat om våld du har begått.
- Vad annars? - Ja.
Jag har berättat saker jag gjort.
Några saker.
Men det finns det som är värre än våld.
Em, vi ska få tillbaka honom.
Jag låter inget hindra mig.
Jag hittar ett sätt.
Jag har redan hittat ett sätt.
- Det finns bättre sätt att nå Marion. - Det här är det bästa.
- Emily... - Det här är det bästa.
Jag har känt Marion sen innan du föddes.
- Du måste lita på mig. - Det är så jag vill göra det.
Harold Harper uppoffrade sig för dig och mig.
Jag ber dig bara göra vad du har lärt mig göra.
Att göra vad vi är skyldiga honom.
Rädda hans liv.
Och du vill fundera på om det vore obehagligt att försöka?
Nej, vi tvekar inte.
Nej.
Det enda jag inte förstår är...
om du säger nej för att du inte vill
eller för att du inte vill att hon ser dig göra det?
Vem är det?
De har kommit för att ta oss, och till ett plan jag har väntande.
Ta oss?
Vem är det där, Emily?
Jag har kontrollen över nåt oersättligt.
Det finns ingen regering i världen som inte behöver det.
Som inte är rädda för att deras fiender får det.
Så ber jag FBI om hjälp att avlyssna Zoes sons mobil,
eller att hitta dig här,
eller transportera dig ur landet...
Parwana Hamzad får allt hon vill.
Ja,
det får hon.
TILL MINNE AV KENNETH MITCHELL
Översättning: Madeleine Person