Hej, bedstemor.
Jeg hørte, han var på apoteket.
Jeg er på vej hjem.
Jeg fik den ekstra stærke slags.
De havde ikke nogen imod rygsmerter.
Den ekstra stærke og den mod rygsmerterne er det samme.
De kommer bare i to forskellige æsker.
Nøjagtig det samme, bedstemor.
Bogstavelig talt, fysisk og kemisk identiske.
Ja.
For at gøre livet interessant. Jeg ved ikke hvorfor, men…
Jeg må løbe, bedstemor.
Her er andre, og vi begynder at ligne et vaudeville-show.
Ja.
Okay. Vi ses snart.
Undskyld, ved du, om 1-18 allerede er kommet?
Åh nej, den er forsinket. Igen.
Tak.
Skal jeg hjælpe dig?
Ja. Tak.
Hej.
Jeg har ventet på dit opkald.
Ja. Vent et øjeblik.
Jeg tager den næste.
Tak.
Forstår du, hvad det er, jeg laver?
I et andet liv,
gjorde meget for, at jeg aldrig skulle prøve en igen.
Jeg blev tilbudt dit nummer. Jeg tog det.
Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg tænkte, det var okay,
for jeg ville aldrig kunne bruge det.
Hvorfor ville du ikke kunne bruge det?
Ham, du skulle besøge…
Jeg tænkte, at han måske aldrig ville blive fundet igen.
Det er svært at forsvinde her i verden.
- Du har høje tanker om ham. - Er du god til det her?
- Undskyld mig? - Er du god til det her?
Ellers havde du ikke fået mit nummer.
Det tror jeg heller ikke. Men jeg vil høre dig sige det.
Ja. Jeg ved, hvad jeg laver.
Hvad sker der?
Vi har fundet fyren.
- I fandt ham. Chase? - Det tror jeg.
Et ældre par blev stoppet ved en vejspærring i går.
Manden havde ikke noget id.
Han var ikke alene.
Det passede ikke på kriterierne.
Men chefen tog den fra bunken med lav prioritet.
Chefen trak den ud?
Hvorfor overrasker det dig?
Jeg underviser i at tænke som en flygtning.
Halvdelen af det handler om ham.
Den lokale afdeling opsporede betjentene, der stoppede dem.
Vi har sendt Chases foto fra Vermont.
Vi venter på bekræftelse, men hvis der er et match, rykker vi.
Godt, du kunne komme.
Ingen ringede om den tidlige start.
Er det rigtigt?
Jeg hører, du lagde an på Adams i går.
Mig?
Nej, det er aldrig sket.
Kalder du hende en løgner?
Jeg bruger ikke det ord.
Måske var hun forvirret.
Nogle gange er jeg bare… Jeg er nysgerrig.
Jeg stiller bare spørgsmål.
Hvad havde hun at sige om dine spørgsmål?
Hun sagde, jeg kunne rende hende.
Ja.
Jeg burde have vidst, hun ikke ville give mig nogen svar.
Det ved jeg ikke.
Da jeg var i dit sted,
stillede jeg af og til spørgsmål for at få svar.
Af og til stillede jeg spørgsmål for at se reaktionen.
Af og til stillede jeg spørgsmål
og så billardkuglerne hoppe lidt.
Hvis nu en af dem førte til noget interessant.
Det er sjovt. Jeg prøver at finde ud af, hvilken af de tre
du laver med mig lige nu?
Det er sjovt, ikke?
Du graver i en sag, der er så svær at kende.
Lige når man tror, man har den, vender den sig mod en.
Vær forsigtig med historien, hr. Waters.
Den bider.
Tim, begge betjente, bekræftede begge.
Marty, sig til Kevin Leslie, at han har grønt lys
til at sende indsatstyrken ind.
Hvornår er de fremme?
Omkring to timer. Vi får detaljerne nu.
Det er for lang tid. Vi har brug for dem tidligere.
Sørg for, at anden sal er underrettet.
Lad os få et ur op på skærmen. Estimeret ankomsttid. Indsatsstyrken, tak.
Og jeg var bekymret for, vi ikke ville have ham fanget.
Tillykke. Jeg er glad for at tage fejl af dig.
Og Waters…
…er der noget, du vil vide om mig,
skal du ikke chikanere mine folk.
Hav nosser, spørg mig direkte.
Tror du stadig, det er mig, du skal bekymre dig om?
Måske ved jeg ikke, hvilken historie vi er i lige nu,
eller hvorfor vi er her, eller hvordan det startede.
Måske er jeg ikke den eneste.
Er her nogen?
Jeg sagde det jo.
Sagde jeg det ikke?
Min søster sagde, vi aldrig ville se dig igen.
Hvad sagde jeg til det?
Jeg lovede at komme tilbage…
Jeg sagde: "Han er ikke klog nok
til at stoppe, mens legen er god.
Selv hvis han fejler, kommer han tilbage."
Jeg har våbnene.
Jeg har dem sandsynligvis.
Det kan tage lidt tid,
men jeg er næsten sikker på, at de er på vej.
USA har gjort det meget klart
for enhver, der vil lytte…
…at de ikke vil hjælpe mig.
Hvorfor er du den eneste, der ikke kan høre dem?
Det er muligt. Nogle gange hører jeg kun det, jeg vil høre.
Hvorfor er du her?
Det har jeg sagt. Jeg meldte mig til at dræbe russere.
Det er det eneste sted, man må det.
Det er et stort land.
Det kan man gøre overalt.
Hvorfor er du her?
Så længe bureauet støtter ankomster,
bliver det op ad bakke for dig at følge med.
Om kamp. Er det op ad bakke?
Det er derfor, de kaldes kampe.
Ikke med min hjælp.
Jeg kan skaffe ting, du ikke selv kan skaffe.
Jeg kan hjælpe dig med at gøre ting, du ikke kan gøre alene.
Ikke længe.
Før eller siden vil CIA stoppe det.
De har allerede prøvet.
Jeg er her imod deres ordrer,
og jeg skaffer forsyninger til dig, uden deres vidende.
Hvorfor?
Vi har kæmpet mod russerne i to generationer.
Dette er slagmarken, hvor vi endelig besejrer dem.
Den, der slår det sidste slag…
Det kan ikke bare være en håndlanger, CIA tror, de kan styre.
Det må være en, der er øjeblikket værdigt.
Jeg har været her længere, end du aner.
Jeg har hørt, hvad der hviskes om dig i bakkerne.
Det burde være dig.
Når støvet lægger sig her.
Hvem er det?
Du kan høre hvisken i bakkerne.
Det er hende, der hvisker.
Hvis du vil slutte dig til os…
…må du også overtale hende.
Min kone.
Der er et øjeblik.
Når de kun ser den udgave af dig,
som de vil se.
Og der er et andet øjeblik, hvor de indser, at de tog fejl.
Der er en anden version af dig derinde et sted.
Den har nok altid været der…
…og du ser den ødelægge dem.
Med min mand var det ikke så overraskende.
Før jeg sagde noget til ham…
Jeg mistænkte, at…
…han kæmpede med en version af en kone,
som ikke arbejdede så hårdt for at forhindre hans ubehag.
Eller med min søn.
Det er den svære del.
At mærke sit barn se sådan på en.
Du ved hvorfor.
Som en, der…
…er besværet værd.
Hvad er klokken?
- Den er 8.27. - Pis.
- Hvad? - Jeg skal i banken.
De åbner kl. 9. Hvis jeg ikke er der, når de åbner,
kan man ikke få nogen til at tale med en.
Før du går, må jeg fortælle dig noget.
Ja. Hvad så?
Jeg fik en besked fra min entreprenør i morges.
Nogle ting har ændret sig, og han er klar til at gå i gang.
Jeg skal være der, før han går i gang, så…
Jeg må hellere gå.
Jeg ville udskyde det, men vil ikke gå glip af muligheden.
Jeg forstår.
Vil du med?
- Til Montana? - Ja.
Du laver ikke sjov?
Det tror jeg ikke.
Jeg kan ikke tage til Montana.
Jeg har ting at gøre her.
Jeg morede mig i går. Gjorde du?
Ja, det gjorde jeg.
Jeg ved ikke, det føltes…
…mere som begyndelsen end slutningen.
Her er, hvad der vil ske.
Jeg henter noget kaffe,
og så går jeg i banken og råber ad en fremmed i to timer.
Når det er gjort, kommer vi tilbage hertil.
Vi laver frokost og taler om det.
Jeg siger ikke nej. Hvem ved?
Det kunne være sjovt et par dage. Jeg må bare tage mig af det nu.
Det kan jeg ikke.
- Hvad? - Ja.
Jeg er her ikke, når du er tilbage om et par timer.
Undskyld, men jeg kan ikke vente.
Kan du ikke? Hvorfor ikke?
Kan du ikke vente til efter frokost med en køretur,
der vil tage tre dage?
I går aftes…
…fortalte du betjenten, der stoppede os, at jeg var din mand.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg ved ikke.
Hvorfor løj du for politiet?
Hvorfor ville du beskytte mig mod dem?
De ledte efter dig.
Hvorfor ledte de efter dig?
De mareridt, du forestiller dig lige nu,
det er ikke det.
Det er politisk.
Jeg kæmpede i en krig, mit land støttede
og mod fjender, som mit land fordømte.
Jeg gjorde det…
Jeg gjorde det på den forkerte side, og det burde ikke have betydet noget.
Men for dem, det betød noget for, betød det meget.
Det er fortid.
- Zoe… - Er jeg i fare?
Nej. Når vi kommer af sted, ordner jeg det.
Er jeg i fare for dig?
Nej. Zoe…
Nej. Pis.
Du kan komme med mig eller gå ud af døren.
Jeg vil være som en…
Jeg har aldrig været her.
Som om du aldrig var her.
De udspørger dig måske, men…
Du har ikke gjort noget galt. Bare sig sandheden.
At jeg løj for dig. Og så tog jeg af sted.
Du løj for mig.
Nej.
Du løj for mig…
…og jeg står tilbage med spørgsmålene.
Hvor dum må jeg have været, siden jeg ikke så det?
Hvor skide ensom, hvor skide trist?
Det er nemt for dig at sige, der ingen konsekvenser er.
Der vil være konsekvenser, men ingen der vil påvirke dig.
Jeg må tage den. Det er min datter.
Hej.
Nej, jeg er her stadig.
Jeg er ikke rejst.
Det ved jeg. Tiden er knap.
For så skulle jeg være taget af sted alene.
Og det ville jeg ikke.
I modsætning til med hende.
Lad os lige tænke over det.
Du kan sikkert regne det ud.
Hvorfor vil du det?
- Hun vil tale med dig. - Rør dig ikke.
Hej.
Hej, Zoe.
Jeg hedder Emily.
Jeg ved, hvordan du har det.
Jeg ved det, for jeg er nok den eneste anden i verden,
som også har mærket det.
På min 18-års fødselsdag fortalte min far mig,
at min verden ikke var, som jeg troede.
Indtil da havde det været fodbold og tandbøjler.
Sommerlejr, du ved.
Men inden da, længe før det,
længe før jeg blev født, havde der været krig.
Den endte rigtig skidt…
Og en flugt, der tvang min far og mor i skjul…
…under falske navne.
Jeg kunne ikke få vejret.
Jeg var så bange for ham.
Jeg forestillede mig alt det, han havde gjort. Blodet på hans hænder.
Men det mest skræmmende, jeg tænkte på, var…
…hvordan kan jeg stole på en…
…der havde skjult noget så vigtigt for mig som et navn?
Og så satte min mor sig ved siden af mig og tog min hånd i sin.
Hun sagde: "Et navn er bare et navn."
En lyd, vi laver i hans nærvær. Et åndedrag.
Det, der betyder noget, er ikke det, vi kalder ham. Det er, hvad han er.
Det gode han gjorde, den lidelse han mindskede,
de liv han reddede.
Så mange liv. Hendes liv.
Han befriede hende.
Så jeg en dag kunne blive fri.
"Et navn er bare et navn."
Og hvis et nyt navn er prisen for frihed,
for mening, for formål,
for at finde et sted, hvor man kan gøre noget godt…
…så er det en lille pris at betale.
Min far beskyttede mig.
Han beskyttede min mor, og jeg kunne høre det på ham.
Han vil beskytte dig.
Det gør han.
Hvis du vil have det. Hvis du lader ham.
Tiden er knap. Jeg skal af sted, og det skal han også.
Så gå, bliv, hvad du vil.
Du skulle bare vide, hvem du havde mødt.
Uanset hvad du kalder ham.
Vær her ikke, når jeg kommer tilbage.
Zoe. Det er okay.
Det er okay. Hvad er okay?
- Vi går. - Jeg skal ingen steder med dig.
Der er ingen tid at spilde. Du er ikke sikker her.
Zoe.
Jeg går til politiet.
Jeg ved heller ikke, om du er sikker der.
Jeg er ikke i sikkerhed hos politiet, men hos dig?
Det er noget andet nu, Zoe.
Jeg ved ikke, hvem vi kan stole på.
Væk fra min bil.
Jeg kan ikke lade dig gå.
Nej, fem kilometer.
Femten minutter.
- Er dronen i luften? - Fire minutter.
Hej. En halv fridag?
- Jeg havde et ærinde. - Hvilket slags ærinde?
- Adam? - Den slags.
Joe tror, jeg var i biografen i morges.
Jeg tror ikke, de viser film kl. 7.30.
Faktisk ved jeg ikke, om de viser film
kl. 7.30.
Sidst jeg var i biografen,
slog jeg programmet op i avisen
og købte en billet i billetlugen… med kontanter.
Hvorfor?
Nej, jeg var bare…
Jeg kom i tanke om, at sidst jeg så en film, var sammen med Chip.
- Undskyld. - Nej. Hvorfor?
Nej, jeg har bare prøvet på ikke at nævne det.
Og så går jeg selvfølgelig lige ind i det.
Gør det det værre ikke at tale om det?
Det hjælper ikke, vel?
Du har ikke været i huset, siden det skete.
Når vi får gravet os ud af det her,
kan vi måske ordne det.
Ja.
- Noget nyt her til morgen? - Ja.
Sally Singleton og jeg spiste bagels kl. 08.00,
og jeg spurgte til vores ven derovre.
Jeg sagde, jeg troede, han havde forbindelse til en rabbiner
for at få sådan en opgave.
- Porter, Brady… - Det sagde jeg også.
- Det er muligt, at Meyers… - Alle hader ham.
- Hvad mener du med "alle"? - Alle hader ham.
Du ved, hvordan en fireårig stiller et simpelt spørgsmål,
og du svarer dem, og de spørger hvorfor?
Og så svarer du. Og siger: "Hvorfor?"
Til det punkt, hvor du forklarer virkeligheden.
- Ja. - Det er ham.
Sally sagde, og jeg citerer:
"Han er den mest geskæftige skiderik i CIA´s historie."
Faraz Hamzad har indflydelse.
Vi følger hans manuskript.
Og så får en ukvalificeret, geskæftig fyr, som ingen kan lide,
får ansvaret for opgaven?
Hvordan hænger det sammen?
Det gør det ikke.
Du virker ikke bekymret.
Jeg forstår godt, at du er det.
Sådan lærte jeg dig at spille spillet, som en betjent.
For en betjent er en gåde noget, der skal løses.
Men det andet spil,
den, Chase og jeg spillede, da vi var unge.
Det spil, jeg begynder at indse, at vi spiller igen.
Det spil har ingen regler.
Dets gåder har ingen løsninger.
De fører bare til andre gåder.
Det gør dette spil så interessant.
Det er ikke for svage sjæle,
men det er noget af et stof.
Vi har et problem.
Der kører en bil fra målet.
Kan vi zoome ind?
Hvem sidder i den?
Vi aner ikke, hvor mange personer.
- Indsatsstyrken er syv minutter væk. - Følg bilen.
Vent lidt.
Træer på gaden. Det er svært at se.
- Pis. - Den sidste agent nærmer sig.
Det sværeste…
…er at give et rigidt sind ro.
Det er kloge, gode kvinder.
Men de har fået at vide så mange gange,
at vi ikke er til at stole på. Det er alt, de ved.
- Men du fortæller dem det fortsat. - Selvfølgelig gør jeg det.
Nogle historier tager tid at få fat i.
Jeg vil ride herfra og dertil så mange gange, jeg skal,
så længe jeg skal.
Jeg bliver ved med at forklare dem,
at pashto, usbekisk og hazara ikke betyder noget,
at du er en, de alle kan stole på.
En, der kan føre dem alle i kamp,
fjerne russerne og endelig bringe fred til…
Hvem er det?
Det er ham, jeg fortalte dig om.
Det er John. Han er her for at hjælpe.
John, det er min kone, Belour.
- CIA. - Ikke rigtigt.
Rart at møde dig.
- Det er ikke en god idé. - Jo, det er.
Nej, det er ej.
Han er her for at hjælpe.
Måske kan du lade ham forklare hvordan.
Du er her for at hjælpe. Okay.
Hvad vil du gøre for os?
- Teknisk set… - Min mand er en genial taktiker.
Hvad vil du gøre for os?
Jeg har oplysninger om Sovjetunionens styrker
bureauet udleverer ikke engang ISI'en.
Vi ved mere om deres enheders styrke, end ISI gør.
Hvad vil du gøre for os?
Jeg har fire kasser M21-rifler på vej.
- Kan I bruge dem? - Hvis du kan fremvise de våben.
Med tryk på "hvis".
Måske kan du skyde russiske betjente på 200 meters afstand.
Måske ville han dræbe flere af dem.
Måske kan du endda skabe lidt kaos i geledderne.
Men sådan kan du ikke løse vores problemer.
Vores problemer er langt mere komplicerede,
og jeg kan ikke se, hvad du kan gøre for os.
Ni hundrede meter.
Hvad?
Jeg kan skyde russiske soldater på ni hundrede meters afstand.
To hundrede meter er for børn.
Hvad sker der, Marty?
- Vi har brug for øjne. - Agent, vend tilbage til mig.
- Vi har mistet ham. - Jeg ved ikke...
Agent, hvad skete der lige?
- Kan vi tale sammen? - Hvad sker der dernede?
Få fat i indsatsstyrken.
Åh nej.
Du vil ikke være her til det her. Stol på mig.
Okay.
- Vil du lægge ud, eller skal jeg? - Hvad mener du?
Ja, det tænkte jeg nok.
Faraz Hamzad får alt, han vil have, fra den amerikanske regering.
Når han finder ud af, at regeringen har mistet hans mand igen,
vil der rulle hoveder.
Jeg ved ikke, hvad der skete,
men efter at have set dig tydeligt gribe ind
og hjælpe Chase med at flygte første gang,
vover jeg pelsen og gætter på, at det ikke var et uheld.
Jeg vil ikke sidde tilbage med ansvaret.
Jeg rapporterer det til ledelsen.
Ring til din kone. Ring til din advokat.
Du står i lort til halsen.
Faraz Hamzad får, hvad han vil have.
Hvad?
Du er den anden, der siger det i denne uge.
- Og? - Hvorfor skulle Langley vælge dig?
En ukvalificeret spørgejørgen uden venner eller netværk
til at lede en så vigtig operation.
Jeg forstod det ikke før nu.
Ingen i Langley valgte dig.
Det gjorde Faraz Hamzad.
Han bad selv om dig, eller en som dig, i det mindste.
En, der blandede sig og stillede spørgsmål,
gravede ting op af jorden.
Jeg tænkte, det var en hævnhistorie.
At Hamzad ville have Chase i live, så han selv kunne dræbe ham.
Men måske ville Faraz Hamzad have Chase leveret i live.
Han ville have den mest geskæftige skiderik i CIA's historie,
fordi Faraz Hamzad har spørgsmål,
som han vil have besvaret.
Der er noget, han vil vide. Tager jeg fejl?
- Hør… - Glem det. Jeg tager ikke fejl.
Men hvilke spørgsmål har han?
Jeg ved, hvad der startede det.
Det er grimt og farligt. Men der er et mysterium.
Hvad ved du?
For 30 år siden stjal Dan Chase Faraz Hamzads kone,
og jeg hjalp ham med det.
Sådan. Det er historien. Det er derfor, vi er her.
For 30 år siden
mødte en kvinde i Hindu Kush en amerikaner,
begyndte at kneppe ham.
Hun så en mulighed for et bedre liv og nemmere adgang til Walmart.
Så hun forlod sin krigsherremand og fulgte efter amerikaneren hjem.
Så er vi her.
Men hvad håber Hamzad på? At han finder hende efter al den tid,
og kan mane hende væk.
Hun har været død i årevis.
Enten ser han virkelig sort på tingene, eller…
Stop det.
Vi kommer ingen vegne.
Vi går i den forkerte retning.
Dan Chase er en sand troende,
en, der kæmper for sager.
En fyr, der absolut, for enhver pris,
skal tro på, at han er på den rette side
af den kamp, han er i.
Sådan en fyr, den slags kvinde, der ville følge ham
på den anden side af jorden.
Deres historie bliver meget mere kompliceret.
Og hvis du har ret,
og Hamzad leder efter svar her,
så må vi finde ud af, hvad spørgsmålene er.
Og det kan vi kun ved at spørge ham selv.
Spørge ham. Hvem?
Hamzad.
Kom nu.
Skal jeg tro på, at du ikke kan give Hamzad en besked?
Ikke kan jeg? Hvorfor skulle jeg?
Hvad er alternativet?
Du tager tilbage og indrømmer, at du fejlede?
Eller du fejler ikke.
Vi tre giver Hamzad de svar, han leder efter.
Vi putter ånden tilbage i flasken, og alle vinder.
- Ja. - Indsatsstyrken er ankommet.
De er på vej ind i huset.
Det lokale politi leder efter den undslupne bil,
men teamet frygter, at der stadig er nogen i huset.
- Hvorfor? - Der er et skudhul
i et af vinduerne, måske tegn på kamp.
Kropskamera når vi går ind på værelserne.
Venstre og højre, lige ud!
Ryk ind!
En i siden. Tre foran.
- Pas på ryggen. - Han er god.
Hvis vi skal være ærlige,
kan jeg ikke forestille mig, at sådan en fyr ville tage ansvar
for noget, han har gjort.
Sådan er de typer. Det gør de aldrig.
Men dig, hvis du har hemmeligheder,
hvis du har noget, du ikke vil have frem.
Så træd varsomt.
For hvis han røvrender mig igen,
graver jeg dem op af jorden,
og jeg vil bruge dem til at holde dig ansvarlig.
- Delta er inde. En klar. - Modtaget.
Gå.
Sir, vi er klare her.
Hvem der end var her, er de væk nu.
Alpha-1, kommer ud.
Okay, kom så.
Okay. Tilbagetrækning nu.
Jeg skaffer os det møde, du ville have.
Pas på, hvad du ønsker dig.
Træk vejret. Bare træk vejret.
Må vi gøre dig selskab?
Du taler godt engelsk.
- Tak. - Universitet i udlandet eller Kabul?
Jeg er ikke den, du tror.
Jeg vil hjælpe din mand med at vinde krigen. Ikke andet.
Der er ingen anden dagsorden her.
Tror du på mig?
Da jeg var syv år, sagde mine forældre, at vi skulle flytte til Ohio.
De var professorer
og fik stillinger på universitetet.
Jeg var få uger fra at være en lille pige fra Columbus.
Jeg husker brochurerne på min fars skrivebord.
Billederne af unge mennesker, så fulde af håb.
Jeg stirrede på dem i timevis.
Jeg ville være som dem.
Så kom kuppet,
og planerne ændrede sig.
Og så blev det dystert.
De næste amerikanere, jeg kendte,
var fra CIA,
der arbejdede så hårdt på at tilpasse vores krig deres formål.
Da indså jeg, at der er to slags amerikanere.
Den slags, der er fast besluttet på at blive bedre.
Der er intet fremskridt. De tror, der er uden for rækkevidde.
Og den anden slags, monstrene, der er fast besluttede på at få ret.
Ingen vold er uberettiget
for at sikre deres mål.
Indtil jeg ved, hvilken slags du er,
vil jeg antage det værste og beskytte min mand mod det.
Hvad er det?
Fire kasser M21-rifler.
Med kikkertsigte.
Jeg er ikke den, du tror.
Jeg er ikke et monster.
Tekster af: Elizabeth Gunthel Hansen