EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Carly, jeg gjennomgår medisinsk behandling i dag.
Kan du komme til David Mailers bolig nøyaktig kl. 16.00? Det er viktig.
Jeg kommer. Går det bra?
Det ordner seg. Takk.
-Han tror at du ikke liker ham. -Hvem bryr seg?
-Han bryr seg. -Han får vel skjerpe seg.
-Anna, jeg tror ikke at du forstår. -Forstår hva?
Bree?
Anna Hamilton? Jeg er FBI-agent Hall.
-Du må bli med meg. -Hva skjedde med vennene mine?
-Alt ordner seg om du setter deg i bilen. -Si hvorfor.
Nei! Nei! Nei!
Nei!
Anna? Anna?
Anna?
"Hvor...
Hvor kommer...
...du til å være?
Hva kommer du...
...til å bli?"
Kjempebra.
-Vil du lese neste setning? -Nei.
Kom igjen, det klarer du.
I morgen.
Du sier alltid i morgen. Jeg er her nå, så prøv.
-Marcy, min venn, på tide å røre på seg. -Hun har sin lesestund.
Han venter på henne, hun skal få behandlingen sin. Kom igjen.
-Jeg sa at hun skulle slippe i dag. -Det burde du ikke ha sagt.
Jeg vil ikke ha behandling.
-Nei! -Da sleper jeg deg dit.
Hun er et menneske og verdt respekt.
Gjør jobben din om du vil beholde den.
Jeg vil ikke. Jeg vil ikke.
-Jeg venter her når du er ferdig. -Nei! Ted!
Ted!
Jeg vil ikke ha behand... Jeg vil ikke!
Oppfør deg, ellers får du ikke is etterpå.
Jeg vil ikke.
Jeg vil ikke ha. Jeg vil ikke.
Fine, søte Marcy.
Ikke vær redd, jenta mi.
Jeg vil ikke skade deg, og det mener jeg virkelig.
Tvert imot.
Jeg vil bare gjøre deg hel igjen.
Hva sa budbæreren?
Et annet lag trenger støtte om knapt en time på dette stedet.
-Mottatt. Hvor er sjefen? -Hvor er du, Mac?
-Han må være avkoblet. -Vi drar innom Kathryn. Hvor er Marcy?
Hun sendte melding. Hun gjennomgår noen slags medisinsk behandling.
Vi får klare oss uten henne.
-Ingen får bli skutt i dag. -En god tommelfingerregel.
-Hallo? -Hei!
-Beklager forstyrrelsen, Kathryn. -Hvordan vet du navnet mitt?
Han er en informant som ikke får dukke opp her.
Det er en informantsak som haster.
Var det du som stjal min manns bil?
-Det kan jeg faktisk forklare... -En annen gang.
Snart tilbake.
Du...
Jeg trenger denne jobben.
Men...
...spis før den smelter.
Marcy, fungerte det denne gangen?
Jeg sa jo at informasjonsoverføringen var for langsom. Jeg prøvde å fikse det.
For å restituere deg.
Du finnes fortsatt der inne. Du vet ikke fordi du ikke er her.
Han vet.
Jeg gir ikke opp, men molekyltransistorer er bare på forskningsstadiet.
Skal du spise det der?
Kan jeg få den?
Ok.
Er de ute etter meg, hvordan vet dere at foreldrene mine er trygge?
Fordi de også får beskyttelse. Og det var spørsmål nummer seks.
Faen også.
-Hva i helvete gjør du her? -Jeg gløder heller ikke av begeistring.
-Vi fikk ordre om å gripe inn som støtte. -Støtte?
-Jeg tror at vi klarer oss. -Direktøren er ikke helt enig.
-Hvor er alle gjestene? -Har du noensinne spist her?
Det er godt.
Hvem er hun?
Nummer 53.
Blivende POTUS.
Jeg har for meg at den 53. presidenten var enda en eldre hvit mann.
Husker du i det hele tatt motkandidaten?
Hvor jevnt valget var og polariseringen som fulgte?
Dette er spesialagent MacLaren, Anna.
Hyggelig, miss Hamilton.
Hei.
Skal du også beskyttte meg?
-Egentlig... -Ja, frem til kl. 16.00.
-Hvorfor trenger jeg beskyttelse? -Du fikk ti spørsmål. Det var åtte.
-Ti spørsmål? -Blås i det.
-Hva skjer kl. 16.00? -Faen om jeg vet.
Jeg skal bare sørge for at hun...
Få henne i sikkerhet!
FBI! Søk dekning!
Vi har mistet et kamera.
Jeg ser fire mål.
-Skal dette forestille støtte? -Carly! Trevor!
-Klart, sjef! -På plass.
Se opp til venstre.
-Direktøren tok den siste. -Direktøren ser ikke alt. Vi må dra.
Vent. Vi drar til et trygt sted.
Det gikk bra til dere kom. De må ha skygget dere.
Uten vår støtte hadde dere og 53 vært døde.
Hun blir med oss, med eller uten dere.
MacLaren har rett.
Vi burde dra.
Ja visst.
Spis opp. Jeg har ikke tid til dette. Du vet hva som skjer om du nekter.
-Jeg vil dra hjem. -Dette er ditt hjem nå.
Nei, jeg jobber her.
-Slipp den der tanken. -Jeg kan huske det.
Ok, dette hadde ikke vært nødvendig.
Ikke tving meg...
Gjør du det der igjen, så anmelder jeg deg.
Skal du anmelde meg?
Det er ikke jeg som ser på rumpa hennes når hun snur seg.
-Det gjør jeg ikke. -Jeg skjønner det, den er fin.
Vis henne hensyn, ellers prater jeg med dr. Carroll.
Perfekt. Pang!
Ja, det kan du vel gjøre mens jeg mater den lekre lille kjæresten din.
Det var dråpen.
Du trenger ikke å stemple ut, jeg vil ikke se snurten av deg.
-Jeg må på do. -Vi er snart fremme, hold deg litt til.
Fru president.
Så i denne tidslinjen vinner hun valget. Hvorfor vil Fraksjonen forhindre det?
-Fordi de ikke er helt oppdaterte. -Hvor er vi på vei?
Godt spørsmål, Anna. Nå har du ett igjen.
Til en gammel bondegård. Der er vi trygge.
Det sa spesialagent Hall om restauranten.
Agent?
Spesial.
Hvor er Marcy?
-Hun gjennomgår en medisinsk behandling. -Går det bra?
Det gjør det sikkert.
Simon. Så fint.
Takk.
Jeg liker den.
-Hvem er hun? -0092.
-Jeg lurer på hva hun heter. -0092.
Hun blir først født om to... Nei, om flere hundre år.
-Det er lenge det. -Ja, det er det.
Hjem, kjære hjem.
Da er ozonlaget borte. Et av mange problem.
Hundre år senere blir det verre. Da bor vi under isen.
Det er ikke så innviklet.
To personer vil ha samme ting.
De slåss til det ikke finnes noe å slåss om lengre.
Jeg har to piller...
...til en person. Ok? Vær så god.
Jeg skal ikke ta medisin før behandlingen.
Marcy, ikke sant?
-Ja. -Bra, jeg vil prate med deg.
Det stemmer at Simon ikke skal medisineres under behandlingen.
Vi følger et skjema, mr Ingram.
Vedlikehold av gjæringskarene er ditt fremste ansvarsområde.
Vær så snill, Simon, la meg prate med pleieren. Du kan gå i forveien.
En time er alt jeg ber om. Dr Carroll er enig, hør med henne.
-Dr Carroll har gått for dagen, og... -Du vet for lite om min behandlingsmetode.
-Du er nysgjerrig, det er forståelig. -Snarere bekymret.
Noen av pasientene som du har behandlet, har ikke...
Vendt tilbake til avdelingen?
De er forflyttet til et annet sykehus for fortsatt behandling i forskningsøyemed.
Våre anstrengelser tjener et høyere formål, Marcy.
Vi...
...gjør fremskritt, vær trygg.
Faktum er at om du er interessert, har jeg bruk for din hjelp.
-Fint sted. -Bra at du er fornøyd.
Jeg så til salgs-skiltet. Kanskje man skal investere.
Eieren kokte metamfetamin og brant ihjel på kjøkkenet.
Så kjøkkenet er stort.
-Sett opp disse minene der borte. -Det ordner vi.
Skjul dem så godt som du kan og trekk kablene til huset.
Gjør du som soldaten sier?
Det burde du også gjøre.
Du virker fortsatt sint på meg, men det får du legge bak deg.
-Direktøren vil at vi skal samarbeide. -Det er ikke opp til oss å...
-Vi er som to disipler som krangler. -Dropp mytologien.
Vi er disipler begge to, så hva gjør man? Det jeg prøver å si er...
-Gi faen i å ta på meg, Hall! -Ro deg ned. Slapp av.
Nå venter vi på kl. 16.00.
Apparatet skanner hjernen og registrerer ulike mønstre,
ikke ulikt magnetresonanstomografi.
-Hva er det jeg skriver under på? -Formalia.
Erstatningen for behandlingen angis på siste side.
-Det er mye penger. -Jaså?
Med skam å melde så har jeg lite peiling.
Simon. Hva gjør du her?
Jeg var med og bygde prototypen i fremtiden.
Godt gjort.
Han liker å assistere meg. Jeg ser det som en del av behandlingen.
Mr Ingram, jeg har ombestemt meg.
-Du har skrevet under. Det går ikke. -Klart det gjør.
Det er risikofritt. Det gjør ikke vondt.
-Det føles ikke bra. -Vær fornuftig.
-Behold pengene. -Det handler ikke om pengene, kjære du.
Du har sett apparatet... Dette er besværlig.
Drake!
Nei.
Slipp!
Det er viktig å lese alt man skriver under.
Det er virkelig noe med ungdommelig potensial.
Hva som kan skje.
Selv om vi ikke visste hvem hun var.
Lykkes vi med oppdraget, blir hun en av sin tids store lederskikkelser.
Så jeg håper at vi holder stillingene til kl. 16.00.
Er det tilfeldig at Direktøren gav deg i oppdrag
å redde livet til et barn etter det som skjedde med deg og Kathryn?
Direktøren er ikke autorisert terapeut, og det er ikke du heller.
Jeg vet nøyaktig hvordan det føles.
-Det kan du umulig vite. -Jo, det kan jeg.
Jeg er så gammel at jeg har rukket å se to av sønnene mine dø av alderdom.
-Nei, det er ikke det samme. -Det har du rett i.
Du sørger et liv som ikke engang hadde begynt.
Et potensial som gikk tapt.
Det har Anna. Det er bare det jeg mener.
Kjøretøy på vei.
Jeg ser dem.
Anna, gå inn.
-Snart vil Direktøren se dem også. -Smil til kameraet, Fraksjonen.
Protokoll 3 oppheves.
Beskytt Anna Hamilton til enhver pris og avvent forsterkninger.
-Hva skjedde? -Ingenting. Gå inn. Det går bra.
Jeg som trodde at det skulle være helt rolig frem til 16.00.
Hun kjenner ikke igjen meg engang.
Noe gikk galt. Deler av informasjonen ble slettet.
-Simon jobber på en løsning. -Simon?
I mellomtiden skal Marcy betraktes som en pasient under dr. Carrolls omsorg.
-Har dr. Carroll gått med på det? -Det skal du også gjøre.
Jeg kan gjøre deg svært rik.
Pasienter kan omplasseres, men personalet vet at Marcy jobbet her.
Bestikk så mange som mulig og bli kvitt resten.
Du får ordne dette.
Direktøren tar over dem eller dreper dem så fort de blir fanget på film.
-Anna kan gjemme seg i overetasjen. -Nei.
Om de ikke finner henne, så brenner de alt.
-Det hadde jeg gjort. -Jaså?
Og du...
-Ligg lavt. -Hvorfor er de ute etter meg?
-Fordi de er redde for deg. -Mer enn for deg?
Enda mer enn for meg.
Kan vi ikke bare prate med dem?
Oi, allerede nå.
Anna, det kommer ikke til å skje,
men om de klarer å ta seg inn hit og prøver å ta deg, kjemp imot.
Gi aldri opp, for hjelpen er på vei, ok?
Ok.
Nei, jeg ordner dette.
Vi har et oppdrag i dag. Du kan ikke bidra i din forfatning.
Å, nå føles det bedre.
Bare slik at du kan fungere.
Her.
Nå er jeg menneske igjen. Takk.
Jeg gjør bare jobben min.
-Men når jeg er borte... -Ikke si det.
Det kommer til å skje.
Antageligvis snart.
Epilepsianfallene blir verre og verre.
-Seriøst? -Vi har ikke noe annet.
Det blir sikkert bra.
Jeg trodde ikke Direktøren ville la dem komme så nære.
Vi kan ikke vente på Direktøren. Sikt.
Skyt når jeg skyter.
Oi, kræsj!
Beklager, jeg så meg ikke for. Gikk det bra?
Det gikk bra.
Jeg la merke til deg der borte. Det så ut som om du hadde gått deg vill.
Trenger du hjelp?
Har du familie som jeg kan...
Vi skal visst i samme retning.
Hva heter du?
Marcy.
-Marcy? Mener du det? -Ja.
Det er et av mine absolutte favorittnavn.
Jeg har aldri møtt noen som heter det.
Jeg heter David.
-Fire av dem nærmer seg sørfra. -De kommer, Hall!
Jeg vet det!
Vi er omringet! Hvor er Direktøren?
De må ha en RTD.
-Hva? -En romtidsdemper.
Den skaper et felt som avskjermer Direktøren!
Jeg ser RTD-apparatet på lasteplanet under presenningen.
Trevor, løp alt du kan.
Løp.
Den jævelen!
Dekk ham!
Løp!
Det er jo ikke et palass.
Men det er bedre enn gaten.
Og leien er lav.
Bor du her?
Nei, du skal bo her nå. Ikke sant?
Det finnes en seng her inne med...
...rene laken, som lovet.
Det finnes en håndduk også.
Og en kommode til tingene dine.
Så i morgen drar vi og kjøper litt ting til deg.
Her inne er det et lite kjøleskap.
Her kan du ha melk til teen din. Liker du te?
Forrige leieboer la igjen en sjokoladebit.
Nei, det er hasj.
Jeg fjerner den.
Og...
Bra, den funker. Da har du en leselampe.
Nå kan du innrette deg.
Nei, ikke gå.
Jeg må gå. Jeg har andre klienter.
-Jeg ringte sykehuset der du var pasient. -Jeg jobber der.
Du jobber der?
Det var uventet. De sa at de ikke hadde hørt om deg.
-Ikke gå! -Ok.
Dessverre må jeg gå.
Men vi ses i morgen tidlig, da skal vi handle.
Ikke gråt.
-Ok? -Ok.
-Ikke glem å låse. -Ok.
Ok.
David?
Overraskelse.
Jeg sa at saksbehandlingen var sju dager, men...
...det tok bare en uke.
Du har hengt opp tegninger.
Fint.
Disse papirene må vi fylle ut slik at du får noe å leve av.
Jeg har allerede fylt ut det meste. Det mangler bare noen få ting.
Husker du bursdagen din?
Det går bra, vi skriver inn en dato.
Vent, det er i dag!
Tenk at det er mulig!
Sjansen er en av 365, men tilfeldigvis er det i dag.
Er det fordi jeg har bursdag?
Ja, klart at du skal ha en bursdagspresang.
Den er ikke helt ny, men du kan ha ting i den når du går ut.
Moren min sier at man aldri skal gi bort en veske uten å ha litt penger i den.
Det er derfor jeg alltid ønsker meg en ny veske til jul.
Nå må vi finne ut hvor gammel du er.
Jeg skulle gjette et sted mellom 22 og 26 år.
-Du får velge. -Du får velge.
42.
56.
-Sju. -Nei!
-Du sa at jeg fikk velge! -Nei.
Ok, da sier vi... Vi sier 25.
Carly.
Jeg ser den.
-Utløs minene! -Vent på min ordre.
-Philip, to av dem tar bakveien! -Mottatt.
Den stanset før minene.
Carly!
"'Du er...
...en...
...stor...
...jente nå,'
sa Marys lærer."
Jeg kunne ikke gjort det bedre. Har du øvd?
Du har fortjent en...
Jeg skal sjekke hvor mye jeg har på meg før jeg begynner å love noe.
Nei, det der skal du ha for å kjøpe ting med.
Ok, jeg låner av deg.
Kom.
Hva gjør du, Marcy?
Du er kjæresten min.
Jeg kan ikke være kjæresten din.
Jeg kan være vennen din.
Ikke at jeg ikke liker deg. Du er en av mine favorittpersoner,
men det ville vært upassende.
Jo, jeg vet, det er et vanskelig ord.
Du, kjærester kommer og går.
Men om du vil, så kan du bli min BFF.
Det betyr bestevenn for evig.
Og det er ikke dårlig.
Klokken er fire. Som tiden går...
Er det over, agent Hall?
Ja, det virker slik, Anna.
Er du enig, agent MacLaren?
Ja.
-Jeg må stikke, jeg er sen. -Til hva?
Mamma? Pappa?
-Mamma, pappa, de prøvde... -Vi vet.
-Jeg var kjemperedd. -Det går bra, Anna. De fortalte alt.
Nå er vi her og vi skal føre deg i sikkerhet. Ok?
Hei, det er meg. Jeg kommer hjem rundt fem.
Det er da jeg pleier å komme hjem, men du ville vite det, så nå er det sagt.
-Ble noen av dere skadet? -Alle klarte seg.
Hvorfor beskyttet dere meg?
Så synd. Det var spørsmål nummer 11.
I fremtiden trenger vi sånne som deg.
Takk.
Og takk til deg også.
Ha det.
Jeg antar at foreldrene skulle ha dødd da de prøvde å beskytte henne.
Klokken 15.43 i dag. Hun får aldri vite om det.
Sørg for å ta vare på henne, ellers kommer vi etter dere.
-Vi har øvd i flere år på nettopp det. -Bra.
Agent MacLaren.
Agent Hall.
Det irriterer deg som faen, ikke sant?
Jepp.
Les hva du vil.
"Politiet brukte tåregass for å splitte folkemassen etter at frifinnelsen
ble kunngjort..."
Hva?
Vi får høre hva legen sier, men...
...det som har skjedd, er et mirakel.
Marcy?
Marcy!
Vet du hva? Om jeg dør i søvne i natt...
...så gjør det ingenting.
-Hvor er legevesken hennes? -Hva har hun gjort?
-Jeg kom nettopp. Hent vesken. -Er du skutt?
Hent vesken!
-Kan du lade defibrillatoren? -Hva?
Du får ta over. Sett ned vesken og ta over.
Sett i gang!
En, to, tre, fire, fem...
-Du burde kunne det her. -Det er ikke som i virkeligheten.
-Vrikket albue, lett. -Det finnes ikke.
Jo, det gjør det. Jeg er en bedre lege enn deg.
-Hun kvikner til. -Gudskjelov!
Vi legger henne i sengen, kroppstemperaturen må opp.
Jeg fryktet det verste.
Du må være David.
-Vi står tydeligvis hverandre nære. -Nære?
Marcy, vi står hverandre veldig...nære.
Hva har skjedd?
Nei...
Jeg venter med utskjellingen.
Fant du brikkene som manglet?
David.
Du skulle bare se det der om...
Om du hadde dødd.
Jo, jeg skjønte det.
Hvordan kunne du?
Du visste at det var jeg som ville finne deg.
Hun må hvile.
Ja. For all del...
Unnskyld at jeg ble borte så lenge.
Det gjør ingenting, jeg sovnet.
Gikk det bra?
Ja, bare bra.
Jeg reddet et barn i dag.
David?
DRO PÅ JOBB
Ok, vi snakkes senere.
-Hei. -Hei.
Jeg ville prate før du dro på jobb.
Ja... Nei, jeg tenkte at du trengte å tine opp litt til.
Kan vi prate?
Ja visst.
Hadde du ikke funnet lappen, hadde du aldri visst det.
Det gjør det ikke bedre.
-Det var den eneste måten, David. -Å gjøre hva?
Finne det som har manglet hos meg selv. Finne deg.
Var det verdt å nesten ta livet sitt? For ærlig talt så...
Det der var noe nytt.
Beklager at jeg skremte deg.
Du skulle bare visst.
Om jeg ikke...
Hva?
Hva er det?
Vet du hvem som har gjort dette?
Ja, en uteligger. Han holder til her.
-Hvordan det? -Vi må finne ham.
Tekst: Morten Fiskvik