‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- פרק 301 -‬
‫ג׳ואן...‬
‫תקשיבי לי היטב.‬
‫מי אתה?‬ ‫-תסביר מי עשה את זה.‬
‫הרגת את בעלי.‬
‫היי. תאט קצת.‬
‫גם אם תצרח, ייקח להם שעות להתעורר.‬ ‫-אבל התינוק של קארלי עלול להתעורר.‬
‫הילד רק עכשיו נרדם. הוא עבר מספיק טראומות.‬
‫הכול יסתדר, בוס.‬
‫בטח.‬
‫אולי כדאי שנעבור על הסיפור שלנו עוד פעם.‬
‫לא בשבילי, כמובן.‬
‫וינסנט?‬
‫וינסנט, איפה אתה?‬
‫אני כאן, סיימון. אתה שומע אותי?‬
‫את בראש שלי.‬ ‫-במובן מסוים.‬
‫נתתי לך התקן קשר.‬
‫עצום את העיניים עכשיו.‬ ‫זה הכלל החשוב ביותר.‬
‫יפה. אל תפקח אותן.‬
‫שלחתי אליך אנשים.‬
‫אמרתם שתרפאו אותי.‬
‫וזה בדיוק מה שנעשה.‬ ‫-אז למה אתם לוקחים אותי?‬
‫המנהל בוחן אותך.‬
‫ההתקן פועל עכשיו! עשיתי מה שאמרתם!‬
‫שימושים חוזרים, העברות חוזרות!‬
‫והוא ינוצל היטב, אני מבטיחה.‬
‫פעלת היטב.‬
‫קר לי.‬
‫אני יודעת. זה ייגמר בקרוב.‬
‫לא טוב לי פה. אני רוצה הביתה.‬
‫זה המבחן. זכור את הכלל. עיניים עצומות.‬
‫עזרת לי מאוד, סיימון,‬
‫ותמיד אהיה אסירת תודה.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-לא! אני רוצה הביתה!‬
‫תהיה חזק.‬
‫אמרת שתתקני אותי!‬ ‫-אני מתקנת אותך.‬
‫- שעת המוות -‬
‫הבטחת לי!‬
‫- שעת המוות -‬
‫הפונדקאי שלך היה נאמן כל כך‬ ‫שלא יכולתי להרוג אותו.‬
‫אבל ידעתי שלמנהל לא יהיו עכבות שכאלה.‬
‫ברוך הבא למאה ה־21.‬
‫הנה הוא.‬
‫אלוהים.‬
‫לא כל כך ברעש.‬
‫איך הגעתי הנה?‬ ‫-לקחתי את המפתחות שלך.‬
‫גרמתי לתאונה. אתה ״חגגת״.‬
‫כנראה ביליתי יפה, פיל, כי...‬
‫אני לא זוכר איך הגעתי הנה, ומה חגגנו.‬
‫הסתבכת עם מלווה בריבית בשם...‬
‫ורגיז?‬
‫נכון.‬
‫כמה מהחבר׳ה שלו לקחו אותי...‬
‫אני לא זוכר מה קרה אחרי זה.‬
‫הם נתנו לך 24 שעות להשיג את הכסף.‬
‫פנית אליי, ביקשת שאהמר,‬
‫חזרנו הנה כדי לצפות בתוצאות, והיו צחוקים.‬
‫אתה באמת לא זוכר?‬
‫לא.‬
‫אולי שכחתי לומר לך שלא כדאי שאשתה.‬
‫עברנו על זה.‬
‫אבל, ידידי בעל החמרמורת,‬
‫מילאת את החסר, ונותר לך עודף.‬
‫אני חייב לוורגיז יותר מזה.‬
‫החוב שולם. זה העודף.‬
‫תזדיין!‬
‫אני אוהב אותך. בוא הנה.‬
‫ריי...‬
‫בשביל זה יש חברים.‬
‫הסוכנת ייטס.‬
‫שבי בבקשה.‬
‫ראשית, אני רוצה לומר שאנחנו משתתפים בצערך.‬
‫אני יודע מניסיון...‬ ‫-תודה, אדוני.‬
‫אני בסדר.‬
‫יפה.‬
‫אז תסבירי בבקשה את בקשתך,‬
‫שאורה לבטל מבצע מסווג ומורכב ביותר,‬
‫שלא היית אמורה לדעת עליו,‬
‫ושאמור לצאת לפועל ברחבי העולם‬ ‫בעוד 23 דקות?‬
‫הבקשה לא באה ממני, אדוני,‬
‫אלא מהמנהל.‬
‫הוא ראש ה־FBI.‬ ‫-למיטב ידיעתי.‬
‫אני חושבת שכולם בחדר הזה‬ ‫יודעים לאיזה מנהל אני מתכוונת.‬
‫איך הועברה אלייך הבקשה?‬
‫זה החל לפני כמה ימים.‬
‫וחיכית עד עכשיו?‬
‫אדוני, אם יורשה לי להסביר‬ ‫מדוע לא פניתי אליך קודם.‬
‫בבקשה, הסוכנת ייטס.‬
‫תתחילי בהתחלה.‬
‫בוס, ריי טופל.‬
‫אז מעכב הזיכרון פעל.‬
‫הוא היה הקל יותר.‬
‫זה, והכסף.‬
‫עכשיו אתה יכול לחזור לטפל בבלגן שלנו.‬
‫מיד.‬ ‫-טאנר.‬
‫מק.‬
‫יש פה המון אנשים.‬ ‫לא ייתכן שכולם נוסעים בזמן.‬
‫שום סיכוי.‬
‫אבל ווייקפילד בחר אותם אישית.‬ ‫הם סוכנים טובים.‬
‫מה המצב שם?‬ ‫-כמו שהיה לפני 20 דקות.‬
‫דייוויד וג׳ף עשו הפסקה‬ ‫כדי לקבל טיפול רפואי.‬
‫חשבתי שכבר נתחיל.‬ ‫-זה לוקח זמן.‬
‫אולי תצאו לטיול?‬
‫כבר טיילנו.‬
‫אז תטיילו שוב, כי אנחנו באמצע שיחה פרטית.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫איפה היינו?‬
‫אני חושב שסיימנו.‬ ‫-לא.‬
‫דיברנו על הרגשות שלך.‬
‫את דיברת על הרגשות שלי.‬ ‫-נכון.‬
‫המסקנה מתבקשת: 001 חטף‬ ‫את כל בני הזוג בצוות שלך.‬
‫לא נכון. פיליפ וריי?‬
‫אני לא שופטת.‬ ‫-את כן.‬
‫תראה, טרוו...‬ ‫-״טרוו״?‬
‫ברור שנחטפתי ע״י 001,‬
‫הוחזקתי בניגוד לרצוני, והורעבתי.‬
‫קיבלנו רק מים במשך ימים.‬
‫שלושים ואחת שעות.‬ ‫-בגלל ההשפעה הבלתי נמנעת עליך...‬
‫מבחינה רגשית.‬
‫אני חשובה לך, בדרך שאף אחד מאיתנו לא חזה.‬
‫וככל שנקדים להשלים עם זה...‬
‫גרייס,‬
‫אני מאושר שאת זאת שנחטפה ונחקרה,‬
‫ולא ההורים שלי.‬
‫זהו, אמרתי את זה. אז...‬
‫זה הדבר השני הכי נחמד שאמרו לי אי־פעם.‬
‫אני יכול ללכת?‬
‫לא.‬
‫הצוות שלך זקוק לך.‬
‫אני אלך.‬
‫זה מלהיב, לא?‬
‫שטף ההורמונים הקמאי שפורץ מהבלוטות שלך...‬
‫זכרי, אנחנו מבוגרים בהרבה מהגופות האלה.‬
‫ואני מתה לנסות אותם.‬
‫את מתאמנת במשך שנים‬ ‫כדי להיות חלק מהתכנית הכוללת.‬
‫לומדת רפואה. לוחמה.‬
‫סוף סוף, את מתקבלת לצוות,‬ ‫מבין מאות מתנדבים אחרים,‬
‫וכל מה שמעניין אותך זה החבר שלך.‬
‫אני מקווה לא לראות שוב את ג׳ף.‬
‫זה עוד יכול לעבוד.‬ ‫הוא לא יזכור את 24 השעות האחרונות.‬
‫בבקשה. הם יצטרכו לשכוח הרבה יותר מזה,‬ ‫ואת יודעת את זה, מרסי.‬
‫זה מה שיש לנו.‬
‫הם בהחלט יזכרו שנחטפו, פגשו אחד את השני...‬
‫אולי אפילו את הפגישה הראשונה עם פרו.‬
‫מניין לנו שהיא תשתף פעולה?‬
‫היא כבר הצהירה‬
‫שפעלה בניגוד לרצונה.‬
‫מעבר לזה, היא לא רוצה שום קשר אלינו,‬ ‫ואני לא מאשים אותה.‬
‫מבחינת פרו, וינסנט אינגרם‬ ‫הוא רוצח סדרתי עם פרנויה קשה‬
‫שחשב שנוסעים־בזמן מהעתיד מחפשים אותו.‬
‫ברבורים של מטורף.‬
‫למרבה המזל,‬ ‫שום כלי תקשורת גדול לא לוקח את זה ברצינות.‬
‫וכשהנוסע החדש באינגרם יודה‬ ‫שלא לקח את התרופות שלו...‬
‫אתם גורמים לזה להישמע מגוחך.‬
‫אני בעצמי מהעתיד,‬ ‫ואני לא בטוח שאני קונה את זה.‬
‫ג׳ף דווקא האמין.‬
‫גם דייוויד.‬
‫לא! מה זה?‬ ‫-תעזבו אותי!‬
‫וגם אשתך.‬
‫ולכן אנחנו חייבים לתאם גרסאות.‬
‫כדי שנוכל לחזור לפרוטוקול 5.‬
‫מדובר על פרוטוקול 5?‬ ‫-זאת המשימה.‬
‫פתאום אכפת לך מהמשימה?‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫סיכנת את כל תכנית הנסיעה בזמן‬
‫למענה.‬
‫וגם את.‬
‫נראה לכם שאפשר פשוט לבטל את כל זה?‬
‫להחזיר את הכול לקופסה?‬ ‫-ננסה. כן.‬
‫היינו לקראת אסון בכל מקרה, קארלי.‬
‫עמדנו להיחשף מול כל סוכנויות הביון בעולם:‬
‫CIA, FSB, אינטרפול.‬
‫רק האצנו את התהליך.‬
‫אז עלינו לפעול.‬ ‫-לא. המנהל שלח אותנו הנה.‬
‫המנהל סתם ממציא, מרסי.‬ ‫הגיע הזמן שנודה בזה...‬
‫לא בקול רם!‬
‫מה שקרה היה בלתי נמנע,‬
‫ועכשיו יש תכנית כדי להתמודד עם זה.‬
‫בינתיים, נפעל לפי הפרוטוקולים.‬
‫תפקוד עליי להישאר איתו?‬
‫תספרי לי ממה החבורות על הידיים שלך?‬
‫היי, חבר׳ה!‬
‫גרייס עזבה, ועמדתי להכין משהו לאכול.‬
‫אני מכין ירקות מוקפצים מעלפים, בוס.‬
‫הם חייבים להיות ״מעלפים״?‬
‫אני רק רוצה הביתה!‬
‫ואנחנו נחזיר אותך הביתה.‬
‫אבל נחטפת,‬
‫הוחזקת בניגוד לרצונך,‬ ‫ואולי שטפו לך את המוח...‬
‫ע״י אדם שפגשתי באירוע התרמה לפני עשור,‬
‫כאילו זה הגיוני בכלל.‬
‫לפחות תגלה לי דברים שאני רוצה לדעת.‬
‫איפה אנחנו, וכמה זמן אני כבר בבגדים האלה?‬
‫בבית מחסה של ה־FBI בכפר, ו...‬
‫כמה ימים.‬
‫קתרין, נמצאת אתמול, מחוסרת הכרה,‬
‫בחדר עם עוד ארבעה אנשים:‬
‫דייוויד מיילר, ג׳ף קוניקר, ריי גרין, ו...‬
‫כולם טוענים שהם מכירים את בעלי.‬ ‫-זהו. רואה?‬
‫מידע חדש.‬
‫בדיוק בגלל זה חייבים לדבר על זה.‬
‫עברת חוויה טראומטית, וללא תדרוך הולם,‬ ‫את עלולה לסבול מהשפעה לטווח ארוך.‬
‫זה מה שאנחנו עושים‬
‫כשדבר כזה קורה לסוכן שלנו בשטח.‬
‫מה הדבר הראשון שזכור לך מהחטיפה?‬
‫אנשיו.‬
‫הם היו תאומים.‬
‫גם זה מידע חדש.‬
‫התעוררנו בחדר עם חמישה כיסאות,‬
‫ואז נלקחנו, אחד־אחד, לשיחות עם אישה.‬
‫רופאה.‬ ‫-ד״ר פרו.‬
‫כן.‬ ‫-גם היא הייתה שם בניגוד לרצונה.‬
‫אלוהים, הבת שלה אצלם.‬ ‫-הן בסדר. אנחנו בקשר.‬
‫מסכנה.‬
‫זהו. זה כל מה שאני זוכרת.‬
‫למה הם סיממו אותי?‬
‫כדי להעביר אותך למקום אחר.‬
‫מזל שמק׳לרן מצא אותך.‬
‫אפשר לתת לך משהו נגד כאב ראש.‬ ‫-לא,‬
‫אני לא אוהבת לקחת כדורים.‬ ‫אפשר לדבר איתו? גרנט כאן?‬
‫הוא כאן, ואתם תיפגשו בקרוב מאוד.‬
‫אבל קודם כל, אני צריך שתספרי לי עוד פעם‬
‫על מה דיברתן בחדר ההוא.‬
‫היי! אני צריכה טרמפ. מי יסיע אותי?‬
‫האוטובוס הוא לאנשי המאה ה־21.‬
‫טוב. אז אסע בזה.‬
‫פרסונס, אנחנו צריכים נהג. עבור.‬
‫פרסונס, מה מצבך?‬
‫איך הראייה שלך בעין הזאת?‬
‫אם אני רואה ממנה? כן.‬
‫אם אני מרגיש בה את הדופק שלי? גם כן.‬
‫הנפיחות ירדה. זה לא יהיה יפה.‬
‫כשהייתי קטן, חטפתי פנס בעין‬
‫יום לפני תחילת התיכון.‬
‫אמא שלי אמרה לי להגיד לכולם,‬ ‫״חכו שתראו איך השני נראה!״‬
‫אתה לא ״השני״, נכון?‬
‫אילו הייתי, היית נראה הרבה יותר גרוע.‬
‫כן, טוב... אולי כדאי שתסתכל בראי.‬
‫הוא במחסום, בהמשך הכביש.‬
‫הסוללה שלו כנראה אזלה.‬ ‫-לא משנה. אלך אליו ברגל.‬
‫אני תקועה פה ימים בלי... לא אכפת לך.‬
‫אפשר להמשיך?‬
‫כולו שלך.‬
‫אני לא מדבר יותר עם אף אחד‬ ‫עד שמישהו יראה לי את הבן שלי.‬
‫אמרתי לך, ג׳ף ג׳וניור בידיים טובות.‬
‫ואמרתי לך שזה לא מקובל עליי.‬
‫גם הגישה שלך לא מקובלת, השוטר קוניקר.‬
‫טוב... רד ממנו. חטפו אותנו, בשם אלוהים.‬
‫אני גם לא צריך עזרה ממך.‬
‫בוא איתי, מר מיילר.‬
‫אולי תשאל אותו למה‬ ‫הוא שוכב עם בחורה שנמצאת בחסות המדינה.‬
‫סיימון?‬
‫נוסע 5069.‬
‫הכרת את הפונדקאי שלי?‬
‫כן.‬
‫סליחה, אני פשוט מופתע שמותו של סיימון‬ ‫לא היה רשום בתיעוד ההיסטורי.‬
‫לפחות לא...‬ ‫-הוא היה אמור להיות אלמוני שניסה להתאבד.‬
‫אבל, מן הסתם, הוא היה נוסע.‬
‫ראית פעם התקן קשר גורם לדבר כזה?‬
‫אביא לך משהו בשביל זה.‬
‫מישהו ניסה לדבר אליו. לא שמעתי בגלל הרכבת.‬
‫הוא לא היה סתם נוסע. הוא היה 004.‬
‫אבל לא ידעתי שהיה לו התקן קשר.‬
‫יש דברים שאתה צריך לדעת עליו.‬
‫לאט לאט.‬
‫צריך להפעיל מחדש את הקוד שהטמעת‬
‫בסרטוני ההודאה האיומים שצילמת, ומיד.‬
‫מה עבר לכם בראש?‬
‫חשבתי שנוכל לאתר את ההקלטות ולמחוק אותן‬ ‫לפני שהן יתפרסמו,‬
‫אבל לווינסנט היו אמצעי־נגד.‬
‫ברור שהמנהל פיתח אמצעי־נגד ל־001.‬
‫המנהל מחשב תוך שניות‬ ‫חישובים שהיו לוקחים לך ולי חיים שלמים.‬
‫חוסר הנאמנות שלך פוגעני בעיניי.‬
‫הגוף הזה מיובש. יש לך מים?‬
‫שתדע,‬
‫הגוף הפונדקאי שלך סובל‬ ‫מסכיזופרניה פרנואידית קשה.‬
‫כה קשה שהרופא שלנו‬ ‫לא הצליח לסנתז סם שימנע אותה.‬
‫סיימון לא היה מסוגל לתפקד במאה ה־21,‬
‫ובטח שלא כנוסע בזמן.‬
‫סביר שתחווה התקף פסיכוטי בשעות הקרובות.‬
‫זה הגוף‬
‫שהמנהל בחר עבורך.‬
‫דייוויד, אני יודע שזה מסובך...‬
‫לא, מה יש פה לא להבין?‬
‫וינסנט אינגרם הזה חיפש את הסוכן מק׳לרן‬
‫בגלל שמק׳לרן קלט את ה...‬
‫פטיש שלו לענות אנשים בכיסאות גלגלים‬ ‫ולקבור אותם בעודם בחיים.‬
‫אינגרם חטף, סימם, ו/או פוצץ את הצורה‬ ‫לכל מי שקרוב לסוכן מק׳לרן,‬
‫בכוונה... אתה יודע,‬ ‫לעשות לנו את אותו הדבר.‬
‫זהו זה, בערך.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני בכלל לא קרוב לסוכן מק׳לרן.‬ ‫לא נראה לי שהוא מחבב אותי אפילו.‬
‫הוא לא אמר שהוא לא מחבב אותך.‬
‫אתה יודע מה? מאק ואני טיפוסים שונים מאוד.‬
‫אף אחד לא פחות גברי מהשני.‬ ‫פשוט שני סוגים של גברים גבריים.‬
‫דייוויד...‬ ‫-מצד שני,‬
‫אם זה מה שנורמלי מעכשיו,‬
‫כדי שאתקשח קצת. אתה יודע?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫כדאי לי להצמיח זוג ״קהונס״.‬
‫זו כנראה לא המילה, אבל אני אלך על זה,‬
‫כי אם אני מבלה עם רופא מה־FBI,‬
‫כדאי שיהיו לי שרירים.‬
‫אולי אעשה... טאקוונדו? פילאטיס?‬
‫דייוויד, תירגע.‬
‫הסוכן קלהאן, מימיי לא הייתי רגוע יותר.‬
‫הלו?‬
‫הלו? באמת תכריחו אותי ללכת ברגל?‬
‫ידיים על הרכב. עכשיו!‬
‫מה?‬ ‫-ידיים על הרכב או שנירה בך.‬
‫אל תיתנו לה לגעת בהתקן הקשר.‬
‫כאן ראש צוות 31.‬
‫אחת מהם ניסתה‬ ‫לעזוב את המתקן ברגל. היא בידינו.‬
‫הסוכנת אוסלין. כן?‬
‫טוב. עדכנו אותנו.‬
‫לכדנו את הנוסעת מספר 0027‬
‫מנסה לברוח לפני הפשיטה.‬
‫היא הפעילה את מכשיר הקשר שלה?‬
‫אם יש לה כזה, היא לא ניסתה.‬ ‫-אז נמשיך כמתוכנן.‬
‫אמרת שהמנהל העביר לך מסר?‬
‫כן. הוא דיבר אליי.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫המנהל מסוגל לתקשר ישירות‬ ‫רק באמצעות ״שליחים״.‬
‫ספציפית, ילדים.‬ ‫-מסיבות לא ידועות, התהליך קטלני למבוגרים.‬
‫הוא כנראה מצא דרך אחרת.‬
‫ד״ר טסלייה?‬
‫כן?‬
‫היי.‬
‫ואת...?‬
‫התקשרת ודרשת שאבוא.‬ ‫אמרת שזה עניין של ביטחון לאומי.‬
‫שכחתי את שמך.‬
‫הסוכנת המיוחדת...‬ ‫-ייטס. כן.‬
‫ידעתי. אז...‬
‫תיכנסי.‬
‫אז...‬
‫זוהי אילסה.‬
‫ואילסה, זוהי...‬
‫מה שמך הפרטי, שוב?‬
‫ערב טוב, ד״ר טסלייה.‬
‫התרצה לשחק שחמט?‬
‫אף אחד לא מזהה מאיפה זה לקוח. טוב.‬
‫היא בינה מלאכותית. במקום לוגיקה בוליאנית,‬ ‫היא משתמשת בכללים קוונטיים ברמת האלגוריתם.‬
‫יש אולי שלוש עוצמתיות כמוה בכל העולם.‬
‫היא נתנה לך את מספר הנייד שלי?‬ ‫-לא.‬
‫אילסה היא כמו תינוק בן־יומו.‬ ‫המנהל נתן לי את המספר שלך.‬
‫איזה מנהל?‬
‫זו השאלה.‬
‫טוב.‬
‫סיימנו.‬
‫צר לי מאוד על האבחנה של אמך, ג׳ואן.‬
‫רק עכשיו נודע לי בעצמי. מאיפה היא יודעת?‬
‫זה המנהל שמדבר.‬
‫הוא מתקשר באמצעות אילסה.‬
‫נבחרת מבין שבעה מועמדים בתחום שיפוט זה.‬
‫טוב...‬
‫מי אתה?‬
‫מסגרת קוונטית תבונית מולטי־זטאפלופית.‬
‫אני מדבר אלייך ממאות שנים בעתיד.‬
‫עניין של ביטחון לאומי...‬
‫זה התאפשר לאחרונה הודות ל...‬ ‫-טוב, די.‬
‫אני לא יודעת אם זאת בדיחה,‬ ‫או אם אתה מנסה למכור לי משהו,‬
‫אבל כך או כך, אני לא הכתובת, ובטח לא היום.‬
‫הסוכנת ייטס...‬
‫הסוכנת...‬
‫אם תתקשר אליי שוב, זה ייגמר במעצר.‬
‫אני מבין שהוא התקשר אלייך שוב.‬
‫למעשה, הוא שלח לי מסרון,‬
‫שלא נשמע הגיוני... עד למחרת.‬
‫אני בדיוק עוזבת.‬
‫אולי כדאי שגם את תעזבי.‬
‫אני...‬
‫אני רוצה להיות פה, למקרה שהיא תתעורר.‬
‫ג׳ואן,‬
‫השבץ האחרון היה רציני.‬
‫היא לא תתעורר עוד.‬
‫דיברתי איתה רק שלשום.‬
‫קחי.‬
‫שיהיה לך משהו לקרוא.‬
‫איך ידעת?‬
‫מה?‬ ‫-שלחת לי מסרון אתמול.‬
‫איך ידעת שזה יקרה?‬
‫לא ידעתי. המנהל אמר לי מה לכתוב לך.‬
‫אני רוצה לדבר עם המנהל.‬
‫תעמדי בתור.‬ ‫ניסיתי לדבר איתו כל היום אתמול.‬
‫הוא לא אמר לי מילה.‬
‫בוקר טוב, ג׳ואן.‬
‫אחי, אני עומד פה!‬
‫איך ידעת?‬
‫בתקופה שלי,‬
‫הפגיעה בציפור‬ ‫שהובילה לנחיתת האונס של טיסה 0718‬
‫היא חלק מדברי הימים.‬
‫כך גם האבחנה של אמך.‬
‫האם שכנעתי אותך?‬ ‫-לא.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫להעביר מסר למפקדייך.‬
‫תעביר להם בעצמך.‬
‫אין לי אמצעים לתקשורת ישירה‬ ‫אל מחוץ לחדר הזה.‬
‫אילסה נוצרה במחשב בינה מלאכותית.‬ ‫היא מנותקת מהעולם.‬
‫לא נותנים לבינת־על פוטנציאלית‬ ‫את המפתחות למכונית.‬
‫צריך לשלוט במה שהיא לומדת.‬
‫מה המסר?‬
‫על מפקדייך להורות על ביטולה‬
‫של הפשיטה המתוכננת למחר‬ ‫על צוותי נוסעים בזמן מכל העולם,‬
‫ובכך למנוע סדרת התרחשויות בלתי הפיכה‬ ‫שתוביל לקץ הציביליזציה.‬
‫ההיחשפות הייתה בלתי נמנעת‬ ‫בשלב זה של התכנית הכוללת.‬
‫שיתוף פעולה עם רשויות המאה ה־21‬ ‫הוא הדרך האופטימלית כעת.‬
‫הבנת את זה?‬
‫ופשוט עזבת?‬
‫הסוכנת אוסלין,‬
‫האמנת שיש נוסעים בזמן‬ ‫כששמעת על זה לראשונה?‬
‫למען האמת, לא.‬
‫בלית ברירה אישרתי לסוכן שדיווח לי‬ ‫לחקור את זה, אבל את צודקת.‬
‫לא האמנתי לו.‬
‫איך הוא שכנע אותך?‬ ‫-הוא לא שכנע.‬
‫הסוכן הזה הוחלף, ואיתו גם כל הצוות שלו.‬
‫סליחה, אני לא מבינה.‬
‫הסוכן ווייקפילד אמר לנו‬ ‫שהוא על סף השגת ההוכחה הדרושה.‬
‫למחרת, הוא היה אדם אחר. פשוטו כמשמעו.‬
‫האיש שלצדו עבדתי במשך עשר שנים‬
‫הוחלף במתחזה.‬
‫כיצד?‬
‫נוסעים מחליפים את תודעת הפונדקאי‬ ‫בתודעתם שלהם,‬
‫ומעמידים פנים שדבר לא השתנה.‬
‫כשווייקפילד פנה אלינו באותו ערב,‬ ‫כביכול כדי לבשר לי שצוותו לא גילה דבר,‬
‫ידענו שהוא נהפך לאחד מהם.‬
‫אני מבין שהמנהל לא חלק איתך את המידע הזה.‬
‫לא.‬
‫כך הם מגיעים הנה מהתקופה שלהם.‬
‫זה... נורא.‬
‫זה רצח.‬
‫וזו הסיבה שהמבצע חייב להימשך כמתוכנן,‬
‫גם אם תנסי לשכנע אותנו לפעול אחרת.‬
‫אתה לא חושד שאני...?‬ ‫-את זרה לי, הסוכנת ייטס.‬
‫מניין לנו?‬
‫מתובל בתבלינים אקזוטיים מכל רחבי העולם.‬
‫לאליס היה מדף מלא.‬
‫תודה, טרוו.‬
‫היי, רציתי לעדכן אותך לגבי...‬
‫לא אכלתי כבר שעות. אפשר?‬
‫תתכבד.‬
‫מדהים!‬
‫איזה תבלין זה?‬
‫כל התבלינים.‬
‫רצית לעדכן?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫נראה לנו שאנחנו בסדר מבחינת ההקלטות.‬
‫אצל כולם. מן הסתם, הם עדיין בטראומה,‬
‫אבל המעכב מחק את הרוב.‬
‫מי יודע איך דייוויד יתמודד עם זה.‬
‫דייוויד בסדר.‬
‫הוא פטפטן.‬
‫הוא וקתרין ירצו לדבר איתכם בקרוב, אבל...‬
‫ג׳ף זה סיפור אחר.‬
‫הרופא שלך חושש‬ ‫שהוא חסין בפני מעכב הזיכרון?‬
‫הוא אלכוהוליסט.‬
‫נתתי לו מנה חזקה,‬ ‫אבל ייתכן שהעמידות שלו חזקה.‬
‫לא משנה,‬ ‫אנחנו חייבים לשחרר אותו. פרוטוקול 3.‬
‫הוא לא רוצה לדבר איתך.‬
‫אין לי בעיה עם זה.‬
‫הוא רוצה לדבר איתך.‬
‫חוץ מזה, חסרים לי הסוכנים‬ ‫שמסיעים אתכם הביתה.‬
‫אתה יכול לשלוח מישהו שישמור מאחור?‬
‫אפשר לשלוח אותי.‬
‫וגם אותי.‬
‫שמרו על התקני קשר פתוחים.‬
‫ג׳ף, צר לי שהסתבכת בכל זה.‬
‫חקרתי את וינסנט אינגרם במשך זמן רב,‬ ‫ולרוע המזל...‬
‫כן, סיפרו לי את כל זה.‬
‫הכול קרה בגלל שאני קרוב לקארלי,‬
‫וקארלי קרובה אליך.‬
‫כמה קרובה?‬
‫טוב. אתה רוצה את האמת?‬
‫מיז שאנון עבדה מטעמי.‬
‫ב־FBI?‬ ‫-כן.‬
‫קארלי שאנון, FBI!‬
‫כבר כמה חודשים.‬
‫לא נראה לי.‬
‫אין לה את זה. לא קארלי שלי.‬
‫מצד שני, קארלי שלי איננה.‬
‫כי הבחורה הזאת... היא לא קארלי.‬
‫היא מישהי אחרת לגמרי.‬
‫ואני לא יודע מה עשית,‬ ‫אבל היא כבר לא מוצאת חן בעיניי.‬
‫לפי מצב הפנים שלך,‬ ‫גם אתה לא מוצא חן בעיניה.‬
‫זה מצחיק.‬ ‫-לפחות אפשר לצחוק על זה.‬
‫לא. אני לא רוצה שום קשר לבחורה הזאת.‬
‫היא כולה שלך.‬ ‫-אתה בטוח? כי נראה לי שהיא פספסה נקודה.‬
‫תמשיך ככה.‬ ‫-אתה זה שרצה לדבר.‬
‫רציתי שתדע שאני זוכר דברים‬
‫שלא סיפרתי לחבר שלך למעלה.‬
‫לא את הכול. לא בבת אחת.‬
‫רק פיסות קטנות שצפות,‬
‫כמו בבוקר אחרי לילה של שתייה.‬
‫אתה יודע על זה יותר ממני.‬
‫אבל זה עוד יחזור אליי.‬
‫זה יחזור.‬
‫ואחרי זה, כל מה שצריך בשביל שזה יקרה‬
‫זה שמש ומים.‬
‫האדמה מצמיחה מזון.‬
‫זה מדהים, כשחושבים על זה.‬
‫אני...‬
‫אין פה כלום.‬
‫כן. בואי נחזור.‬
‫עוקבים אחרינו.‬
‫מי?‬
‫אני לא יודע מי,‬
‫או כמה אנשים, אבל ראינו עקבות.‬
‫עקבות? זהו?‬
‫אנחנו צריכים תגבורת כדי לחסל אותם.‬
‫לחסל אותם?‬
‫ואם אלה שכנים חטטנים?‬
‫ווייקפילד הציב צבא קטן ששומר עלינו, קארלי.‬
‫תרגיעי קצת.‬
‫אחד המשניים עבר הרגע במחסום.‬
‫השוטר.‬
‫נתפוס את הנהג יחד עם ההיסטוריון שלהם.‬
‫תטיל סגר. אין יוצא ואין בא.‬
‫המים האלה מדהימים.‬
‫לא מִחזרו אותם 10,000 פעם.‬
‫סיימתי.‬
‫הקוד של המנהל‬ ‫אמור לאפשר לצוותי הנוסעים לאתר‬
‫כל עותק של הווידויים שלכם שמסתובב בשטח.‬
‫תודה.‬
‫אם כי לא נראה שזה שווה את המאמץ.‬
‫אף אחד מהמאה ה־21 לא יאמין ש...‬
‫מה קרה?‬
‫חשבתי שראיתי...‬
‫אולי אני תשוש. המעבר הנה עייף אותך?‬
‫טוב, הייתי בתסמיני גמילה מהרואין, אז...‬
‫איך יכולת לעזוב אותי ככה?‬
‫הוטלה עליי משימה.‬
‫ברחת.‬
‫לא.‬ ‫-כי המצב כאן מחמיר.‬
‫אני מנסה להציל אותך!‬
‫כבר מאוחר מדי בשבילי.‬
‫סיימון?‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫החבר שלי לא באמת נמצא שם, נכון?‬
‫לא. אנחנו לבדנו.‬
‫למה המנהל עושה לי את זה?‬
‫הוא טועה לפעמים.‬
‫בדיוק כמונו.‬
‫בוא. טעם את האוכל.‬
‫קארלי וטרוור חושבים שאנחנו במעקב.‬
‫הסיעה?‬ ‫-לא הפעם הראשונה.‬
‫הצבנו מצלמות רבות בחוץ.‬ ‫המנהל יחסל אותם אם הם יתקרבו.‬
‫פיליפ יכול לדאוג לגיבוי...‬ ‫-מאק, זה בטיפול.‬
‫אזעיק גיבוי מוטס במידת הצורך.‬
‫עכשיו אתה סתם משוויץ.‬
‫הם מחכים לכם למעלה.‬
‫קאט בחדר בקצה המדרגות.‬
‫היי.‬
‫רציתי לבוא קודם,‬ ‫אבל ווייקפילד התעקש לתדרך אותך.‬
‫הרגשתי ככה בעבר, גרנט.‬
‫איך?‬ ‫-שאיבדתי משהו.‬
‫זמן.‬
‫התעוררתי פעם, לפני חודשים, בהרגשה כזאת.‬
‫היה לי כאב ראש נוראי, כמו עכשיו,‬
‫ולא זכרתי שום דבר מהיום הקודם.‬
‫זוכר את היום שבו רכב השטח שלך נגנב?‬
‫אמרת ששתיתי יותר מדי.‬
‫טוב, שתית לא מעט, קאט.‬ ‫מה את רוצה שאגיד?‬
‫שסיממת אותי.‬
‫כדי שאשכח משהו.‬
‫מה אתה מנסה להשכיח ממני?‬
‫אלוהים, קאט! למה לי...‬
‫שיט.‬
‫נצטרך פשוט לנסות שוב.‬
‫לא!‬
‫היי.‬
‫אמרו שאני יכול לדבר איתך עכשיו.‬
‫הגיע הזמן. ביקשתי אותך כל הבוקר.‬
‫סליחה. התקדמתי מהר מדי.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫זו אני. אני...‬
‫בוא.‬
‫קאט...‬
‫הכול יהיה כמו פעם.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫תראה לי.‬
‫זה כואב?‬
‫זה? לא. חכי שתראי איך השני נראה!‬
‫איזה שני?‬
‫אין לי מושג. הנחתי שהיה כזה.‬
‫היי, בואי נסתלק מפה.‬
‫בא לי עוף בשומשום משום מה.‬
‫אנחנו לא יכולים להעמיד פנים שזה לא קרה.‬
‫את מתמודדת עם דברים כאלה כל יום.‬
‫מה זו כבר חטיפה קטנה?‬
‫זה ממש לא קטן.‬
‫דיברתי איתך בטלפון בזמן שביצעת‬ ‫החייאה במישהו אחרי פיצוץ, למען השם.‬
‫אני מסרב לעשות מזה עניין.‬ ‫-טוב, דייוויד.‬
‫נחטפת ע״י רוצח סדרתי‬ ‫שחשב שנוסעים בזמן מחפשים אותו.‬
‫אני יודע.‬
‫זה לא הדבר הכי מטופש ששמעת בחיים?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬
‫אחד הצוותים נאלץ לבצע‬ ‫פשיטה מוקדמת על תא סרבי.‬
‫הם סיכלו בריחה.‬
‫יש נפגעים?‬
‫חמשת חברי צוות הנוסעים נהרגו.‬ ‫-אדוני...‬
‫אסור לך לעשות את זה.‬
‫יש לך 90 שניות לשנות את דעתי.‬
‫שיט.‬
‫תודיע לווייקפילד. ותשיג נשק.‬
‫מאק.‬
‫הצוות של ווייקפילד התחפף,‬ ‫וחיילים מתמקמים סביבנו.‬
‫אני יודע שאת זקוקה לי,‬
‫ואני אהיה שם בשבילך.‬
‫לעזאזל איתך.‬
‫אחזור על זה...‬ ‫-אנחנו לא לבד.‬
‫אני הסוכן הבכיר ווייקפילד,‬
‫ואני זקוק לסיוע אווירי,‬ ‫בנקודות הציון האלה, עכשיו.‬
‫הם לא הסיעה.‬ ‫-יש לי שם 20 חמושים.‬
‫לא. רובם עזבו.‬
‫אז עלו עלינו.‬
‫קחי.‬
‫מאק, אנחנו בנחיתות מוחלטת מולם.‬
‫תזיז ת׳תחת שלך הנה!‬
‫קאט, סליחה. אני חייב לצאת.‬
‫תכף אשוב.‬ ‫-מה?‬
‫אני צריכה שתישאר כאן, ותתרחק מהחלון.‬
‫החלון?‬
‫טוב, תעמדי מאחוריי.‬
‫איך נדע...?‬
‫כשהמנהל דיבר אליי בפעם האחרונה,‬ ‫זה לא היה דרך מחשב במעבדה של טסלייה.‬
‫בא אלייך שליח.‬
‫אבל לא ילד.‬
‫הודיעו לי שאמי במצב של מוות מוחי,‬
‫אבל שיש עוד זמן.‬
‫רציתי להיות איתה.‬
‫אתמול, היא דיברה אליי.‬
‫תקשיבי לי היטב.‬
‫תגידי לו‬
‫שהעסקה שהוא עשה באותו בוקר סתווי‬
‫לא הייתה עם האל שלו,‬
‫אלא איתי.‬
‫אמא.‬
‫אלה היו מילותיה המדויקות?‬
‫היא מתה באותו רגע.‬
‫זה לא משהו שאשכח בימי חיי.‬
‫אדוני?‬
‫היום הוא היום.‬
‫תשתטחו.‬
‫כמה אנשים?‬ ‫-מעבר ליכולותינו. איפה ווייקפילד?‬
‫בפנים, מנסה להשיג תגבורת נוסעים.‬ ‫-אולי כדאי שנחזור פנימה. יש מחסה...‬
‫לא ניכנס לחילופי אש.‬ ‫-זה לא יהיה תלוי בנו.‬
‫המנהל לא ביטל את פרוטוקול 3.‬
‫זין על זה.‬
‫הם גם מאחורינו.‬
‫אדוני, אנחנו מחכים לפקודתך.‬
‫אדוני.‬
‫אדוני?‬
‫כולם לסגת. המבצע מבוטל.‬
‫ביטול. אני חוזרת: ביטול.‬
‫כל העמדות לסגת, בפקודת המנהל סטיבנסון.‬
‫הם עוזבים.‬
‫מה?‬
‫היא צודקת.‬
‫כולם לעזוב. נועו!‬
‫טוב, גברת.‬
‫בואי. את יכולה ללכת.‬
‫ללכת לאן?‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אתה צוחק עליי?!‬
‫באותו בוקר סתווי, גם אני הייתי בבית חולים.‬
‫בתי, קלייר, גססה מסרטן נדיר.‬
‫לא נותר הרבה זמן.‬
‫היא דיברה אליך.‬
‫אני אציל את חייה.‬
‫אבל יבוא יום מתן דין.‬
‫לא גיליתי לאף אחד.‬
‫מצבה החל להשתפר למחרת.‬
‫חשבתי שזה נס.‬
‫אבא!‬
‫זה היה נס.‬
‫המנהל ריפא אותה.‬
‫קראתי דיווחים על הטכנולוגיה המתקדמת שלהם.‬
‫זה מדיר שינה מעיניי.‬
‫מעניין מה גרם להם לסגת.‬
‫אני מוכרח להאמין שהמנהל קשור...‬
‫אז... מה קורה?‬
‫דייוויד, אמרתי לך להישאר בחדר.‬
‫כן, אבל אז...‬
‫יצאנו.‬
‫איזה סוכן טירון התלהב יותר מדי.‬
‫באמת, זה שום דבר.‬
‫למה אני לא מאמינה לך?‬
‫פעלת נכון, אדוני.‬
‫נראה.‬
‫אז...‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫עברית: יניב אידלשטיין‬