EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Joanne...
Hør nøye etter.
-Hvem er du? -Forklar hvem som gjorde dette.
Du drepte mannen min.
Hei, slakk litt ned.
Du kan hyle så høyt du vil, de våkner ikke på timevis.
Ja, men Carleys baby kan.
Ungen roet seg akkurat. Han er traumatisert nok.
Det ordner seg, sjef.
Det gjør det nok.
Kanskje vi skal gå over historien igjen.
Ikke for min del altså.
Vincent?
Vincent, hvor er du?
Jeg er rett her, Simon. Hører du meg?
-Du er i hodet mitt. -På en måte.
Jeg har gitt deg en sender.
Lukk øynene. Det er den viktigste regelen.
Bra. Sørg for at de forblir lukket.
Jeg har sendt folk.
Du sa du skulle fikse meg.
-Og det er det vi skal gjøre. -Så hvorfor tar dere meg bort?
Direktøren tester deg.
Apparatet virker nå! Jeg gjorde som dere sa!
Flere brukere, flere overførsler!
Og den vil bli godt brukt, jeg lover.
Du har vært flink.
Jeg fryser.
Jeg vet det. Det er ikke lenge igjen.
Jeg liker det ikke her. Jeg vil hjem.
Dette er testen. Husk regelen. Øynene igjen.
Du har vært veldig hjelpsom, Simon,
og jeg vil alltid være takknemlig.
-Er du klar? -Nei! Jeg vil hjem!
Vær sterk nå.
-Du sa du skulle fikse meg! -Jeg fikser deg.
Du lovde meg!
DØDSTIDSPUNKT
Verten din har vært så lojal, jeg klarte ikke drepe han.
Men jeg visste direktøren ikke hadde noen skrupler.
Velkommen til 2000-tallet.
Der er han!
Å, Jesus, vær stille.
-Hvordan kom jeg hit? -Jeg tok nøklene.
Du krasjet. Du "feiret".
Jeg må ha kost meg, Phil, fordi...
Jeg husker ikke hvordan jeg kom hit eller hva vi feiret.
Du havnet i problemer med en lånehai som het Varghese.
Stemmer. Jeg ble plukket opp av hans fyrer.
Jeg husker ingenting etter det.
Du fikk 24 timer til å skaffe pengene.
Du kom til meg og ville sette litt innsats,
vi kom hit for å se de gå inn, og så feiret vi.
-Husker du ikke? -Nei.
Jeg har kanskje glemt å si jeg ikke bør drikke.
Vi fant ut det.
Men, bakrusvennen min,
du vant gjelden, og litt ekstra.
Jeg skylder Varghese mer enn dette.
Han er betalt. Det er det ekstra.
Ikke faen.
Jeg elsker deg. Kom her.
Ray, det er det venner er til for.
Agent Yates. Sett deg.
Først må jeg få kondolere.
-Jeg vet hvordan det er. -Takk, sir.
Det går bra.
Bra.
Så forklar forespørselen din
om at jeg avbryter ordren om en topphemmelig,
kompleks operasjon
som du ikke burde vite noe om,
som skal begynne verden over om 23 minutter?
Forespørselen er ikke min, sir. Den er fra direktøren.
-Han er FBI-direktøren. -Sist jeg sjekket.
Jeg tror alle vet hvilken direktør jeg sikter til.
Hvordan ble dette fortalt?
Startet for flere dager siden.
Og du ventet til nå?
Sir, hvis jeg kan forklare hvorfor jeg ikke kom før.
Sett i gang, agent Yates.
Ta det fra begynnelsen.
Sjef, Ray er tatt hånd om.
-Så hukommelseshemmeren virket. -Han var den lette.
Det og pengene.
Nå kan du fortsette å rydde opp rotet vårt.
-På saken. -Tanner.
Mac.
Mange folk, alle kan ikke være reisende.
Ikke i nærheten.
Wakefield plukket dem, de er gode agenter.
-Hvordan går det? -Som for 20 minutter siden.
David og Jeff tar bare en pause for å få litt legehjelp.
-Trodde vi ville vært i gang nå. -Det tar tid.
Dere kan gå en tur.
Gjort det.
Så ta enda en, for vi har en privat samtale.
Beklager å forstyrre.
Hvor var vi?
-Jeg tror vi var ferdige. -Nei.
Vi snakket om følelsene dine.
-Du snakket om følelsene mine. -Riktig.
Logikken er uunngåelig.
001 kidnappet alle andre på teamet ditt.
Philip og Ray?
-Jeg dømmer ikke. -Jo.
-Hør, Trev. -Trev?
Jeg ble åpenbart tatt av 001,
holdt fanget, og så og si sultet.
Vi fikk bare vann i dagevis.
-Trettien timer. -Grunnet påvirkningen
det ville ha på deg... følelsesmessig.
Jeg er viktig for deg, på en måte ingen forutså.
Jo tidligere vi innser det...
Grace, jeg er glad at det var du som ble kidnappet
og forhørt, ikke mine foreldre.
Der sa jeg det. Så...
Det er det nest fineste jeg har hørt.
-Kan jeg gå nå? -Nei. Teamet ditt trenger deg.
Jeg går.
Nervepirrende, sant?
Alle hormonene som fyker gjennom det endokrine systemet.
Husk at vi er mye eldre enn disse kroppene.
Jeg kan ikke vente med å teste dem.
Du trener i årevis for å bli del av generalplanen.
Studerte medisin. Strid.
Endelig får du et team hvor det var over hundre søkere.
Og alt du tenker på er kjæresten din.
Jeg håper jeg aldri ser Jeff igjen.
Det kan gå. Han husker ikke de siste 24 timene.
De må glemme mye mer enn det
og det vet du, Marcy.
Det er det vi har.
De husker de har blitt bortført. At de møtte hverandre.
Kanskje til og med Perrow.
Hvordan vet vi hun samarbeider?
Hun har allerede sagt at hun handlet under tvang.
Hun vil ikke ha noe med oss å gjøre.
Kan ikke klandre henne.
Så vidt Perrow vet,
er Vincent Ingram en paranoid seriemorder
som sa at tidsreisende fra fremtiden skulle ta han.
Villmanns-prat.
Heldigvis tar ingen nyhetsstasjoner han seriøst.
Når den nye reisende i Ingram tilstår han sluttet på medisinene....
Du får det til å høre latterlig ut.
Jeg er fra fremtiden og vet ikke om jeg tror det selv.
Jeff trodde det.
David også.
-Nei. Hva er det? -Slipp meg.
Kona di også.
Derfor må historiene våre være like.
Så vi kan gå tilbake til protokoll 5.
-Handler dette om protokoll 5? -Det er oppdraget.
-Nå bryr du deg om oppdraget. -Hva skal det bety?
Du risikerte hele reisende-programmet for henne.
Du gjorde det samme.
Tror du at du kan rette opp alt det?
-Ta det i en boks igjen? -Vi prøver! Ja!
Ting var på vei rett vest, Carly.
Eksponeringsfaren var overhengende for alle etterretningsbyråene verden over:
CIA, FSB, Interpol.
Vi forkynte bare prosessen.
-Da må vi dra. -Nei. Direktøren har sendt oss.
Direktøren finner det på underveis, Marcy.
-Vi må alle innse... -Demp deg for faen.
Det som hendte var uunngåelig
og en plan er igangsatt for å håndtere det.
I mellomtiden følger vi protokollene.
Skal du beordre meg å bli med han?
Skal du si hva blåmerkene er?
Hei! Grace gikk akkurat. Jeg skal lage noe lunsj.
Jeg lager frekk vegetarrett, sjef.
Må den være frekk?
-Jeg vil hjem! -Og vi skal ta deg med hjem.
Men du er kidnappet,
holdt mot din vilje, sannsynligvis hjernevasket.
Tydeligvis av en mann jeg møtte for ti år siden,
som om det gir mening.
Si meg noe jeg vil vite.
Hvor vi er? Hvor lenge har jeg hatt på disse klærne?
Et FBI-skjulested på landet og... Et par dager.
Kathryn, du ble funnet bevisstløs i går
på et rom med fire andre:
David Mailer, Jeff Conniker, Ray Green og...
-Alle sier de kjente mannen din. -Der. Ser du?
Ny informasjon.
Derfor må vi snakke gjennom dette.
Du har vært gjennom noe dramatisk og uten debriefing
kan du få varige mén.
Det er dette vi gjør
om noe slikt skjer med agenter i felten.
Hva er det første du husker om bortføringen?
Mennene hans...
De var tvillinger.
Også ny informasjon.
Vi våknet i et rom med fem stoler.
Så gikk vi én etter én for å snakke med en kvinne.
-En doktor. -Dr. Perrow.
-Ja. -Hun ble holdt mot sin vilje.
-De har datteren hennes. -Alt bra, vi er i kontakt med dem.
Å, den stakkars kvinnen.
Vet dere hva, det er alt jeg husker.
Hvorfor dopet de meg?
For å flytte deg.
Flaks MacLaren fant dere.
Vi har noe mot hodepinen.
Nei. Jeg liker ikke piller. Kan jeg se han? Er Grant her?
Han er her, og du får se han straks.
Men vi må gå over én gang til
hva du snakket om i det rommet.
Jeg trenger skyss, hvem skal kjøre meg?
Bussen er til de andre.
Greit, la meg ta den.
Parsons, vi trenger en sjåfør.
Parsons, status?
Hvordan ser du på øyet?
Kan jeg se? Ja. Kjenner jeg puls? Ja.
Hevelsen har gitt seg, blir ikke fint.
Da jeg var barn fikk jeg blåveis
dagen før high school.
Mor sa jeg skulle si: "Du skulle sett han andre!"
Du er ikke han andre, er du?
Hadde det vært meg, ville du sett verre ut.
Ok. Kanskje du skal se deg i speilet.
Han er ved veisperringen i gata, batteriet må ha dødd.
Glem det, jeg går ned,
har vært innestengt i dager... Du bryr deg ikke.
Kan vi fortsette?
Kjør på.
Jeg snakker ikke med noen før jeg får se sønnen min.
Jeg har sagt at Jeff Jr. blir tatt vare på.
Og det er uakseptabelt.
Holdningen din også, betjent Cooniker.
Kan du ikke gi han litt slakk, vi ble kidnappet.
Jeg trenger ikke hjelpen din.
Kom med meg, Mr. Mailer.
Spør hvorfor han ligger med jenta
som er i statens verge.
Simon?
Reisende 5069.
Kjente du verten min?
Ja, jeg gjorde det.
Beklager, overraskende at Simons død ikke er i de historiske arkivene.
Verten min skulle være en John Doe, selvmordsforsøk,
men han var tydeligvis en reisende.
Har du sett en sender gjøre dette?
Au.
La meg finne noe til det.
Noen prøvde å snakke med han. Toget bråkte for mye.
Han var ikke en vanlig reisende. Han var 004.
Visste ikke han hadde sender.
Det er noe du må vite om han.
En ting om gangen.
Vi må reaktivere kodene du la inn
i de tilståelseopptakene, med en gang.
Hva tenkte dere på?
Jeg tenkte vi kunne finne
og slette opptakene før de ble offentliggjort,
men Vincent hadde mottiltak.
Så klart hadde direktøren et mottiltak for 001.
Direktøren bruker sekunder på å kalkulere det vi bruker livet på.
Din manglende tro er støtende.
Kroppen er dehydrert, har du vann?
Du bør vite at
vertskroppen din lider av ekstrem paranoid schizofreni.
Så sterk at legene ikke fant medisiner til å forhindre det.
Simon klarte ikke å fungere på 2000-tallet,
ikke som reisende.
Du får nok en psykotisk episode de neste timene.
Det er kroppen direktøren valgte til deg.
Jeg vet det er komplisert...
Nei. Hva er det som ikke er logisk?
Vincent Ingram var ute etter agent MacLaren
fordi MacLaren var på sporet av hans
torturere folk i rullestol og brenne dem levende-fetisjen,
så Ingram kidnapper,
doper ned og banker alle som kommer nær agent MacLaren,
og planla nok å gjøre det mot oss.
-Det er det. -Stemmer.
Utenom at jeg er ikke nær agent MacLaren.
Jeg tror ikke han liker meg.
Han har ikke sagt det.
Jeg og Mac er to forskjellige typer,
den ene ikke mindre mandig enn den andre. To forskjellige mandige menn.
-David. -På den andre siden,
er dette den nye normalen,
da må jeg ta meg sammen. Skjønner du?
-Nei. -Ja.
Jeg må få meg et par cajones.
Jeg tror ikke det heter det, men det går bra,
fordi skal jeg henge med en FBI-direktør
bør jeg ha muskler,
kanskje noe som taekwondo, pilates?
David, ro deg.
Agent Callahan... Jeg har aldri vært roligere.
Hallo?
Hallo? Skal jeg måtte gå resten av...
-Hendene på rattet nå! -Hva i helvete?
Snu deg og ta hendene på rattet ellers skyter vi!
Ikke la henne røre senderen!
Dette er troppleder 31...
En av primærene prøvde å forlate område til fots,
vi har henne i varetekt.
Dette er konstabel Oslin. Ja?
Ok. Hold oss underrettet.
Vi har akkurat fanget reisende 0027
som prøvde å rømme.
Aktiverte hun senderen sin?
-Hvis hun har, prøvde hun ikke. -Vi er i spill.
Du sa direktøren kommuniserte med deg?
Ja, den snakket til meg.
Det er ikke mulig.
Direktøren kan bare kommunisere direkte
gjennom det kaller "budbærere".
Barn.
Vi vet ikke hvorfor, men prosessen dreper voksne.
Tydeligvis gikk det.
Dr. Teslia?
Ja.
Hei.
Og du er...?
Den du ringte og insisterte skulle komme
-angående nasjonal sikkerhet. -Jeg glemte navnet.
-Spesialagent... -Yates, ja. Så...
Kom. Så...
Dette er Ilsa.
Og Ilsa, dette er...
Hva var fornavnet igjen?
God kveld, dr. Teslia.
Vil du ta et slag sjakk?
Ingen forstår den. Ok.
Ilsa er kunstig intelligens og erstatter
boolsk kvantelov på algoritmenivå.
Det finnes kanskje tre like kraftige i verden.
Ga den deg nummeret mitt?
Nei, Ilsa er nyfødt. Direktøren ga meg nummeret ditt.
Hvilken direktør?
Det er spørsmålet.
Ok, vi er ferdige.
Synd med din mors diagnose, Joanne.
Jeg hørte akkurat nyheten. Hvordan vet den det?
Det er direktøren som snakker.
Den tar over Ilsa for å kommunisere.
Du ble valgt blant sju kandidater
innenfor dette området.
Ok, hvem er du?
En sansende multi-zettaflop kvantumramme...
som snakker til deg fra århundrer i fremtiden.
Nasjonal sikkerhet...
-...bare nylig mulig på grunn av... -Ok, stopp!
Jeg vet ikke om dette er en spøk eller om du vil selge noe,
men du valgte feil person på feil dag.
Agent Yates...
Ringer du igjen arresterer jeg deg.
Jeg antar han ringte igjen.
Han sendte en melding.
Det ga ikke mening før dagen etter...
Jeg går. kanskje du skal gjøre det samme.
Å, jeg...
Jeg vil være her hvis hun våkner.
Joanne... Det var et stort slag.
Hun våkner ikke.
Jeg snakket med henne i forgårs.
Her. Kan like gjerne ha noe å lese.
Hvordan visste du?
-Hva? -Du sendte melding i går.
-Hvordan visste du? -Visste ikke.
Jeg skrev bare det direktøren sa.
-Jeg vil snakke med direktøren. -Ja? Still deg i kø.
Jeg prøve i hele går, den sa ikke et ord.
God morgen, Joanne.
Jeg står rett her.
Hvordan visste du?
I min tid er angrepet og nødlandingen av Flight 0718
en del av historiske arkiver.
Det samme med din mors diagnose.
-Har jeg overbevist deg? -Nei.
Hva vil du meg?
At du gir en beskjed til sjefene.
Si det selv.
Jeg kan ikke kommunisere utenfor dette rommet.
Ilsa er bygget i en AI-boks, den er helt frakoblet.
Du kan ikke gi kunstig intelligens bilnøkkelen.
Man må kontrollere hva den lærer.
Hva er meldingen?
Dine overordnede må avblåse
morgendagens angrep på reisende-teamene
eller få katastrofale følger med døde sivile.
Avsløring var uunngåelig i dette leddet av planen.
Samarbeid med 2000-tallets myndigheter er den beste muligheten.
Fikk du med deg det?
Så gikk du?
Konstabel Oslin, trodde du på tidsreisende første gang du hørte om det?
Helt ærlig? Nei.
Jeg sa motvillig til agenten
at han kunne følge opp saken, men jeg trodde han ikke.
-Hvordan overbeviste han? -Gjorde ikke det.
Agenten ble overskrevet, sammen med hele gruppa.
Beklager. Jeg forstår ikke.
Spesialagent Wakefield sa
at han snart hadde bevisene han trengte...
Dagen etter var han en annen mann. Bokstavelig talt.
Mannen jeg jobbet med i 10 år
var erstattet av en bedrager.
Hvordan?
En reisende går inn i en bevissthet
og later som om ingenting har hendt.
Da Wakefield ringte den kvelden
for å si han ikke hadde funnet noe,
visste vi han var en av dem.
Direktøren fortalte vel ikke det.
Nei.
Det er slik de kommer hit fra sin tid. Det er snedig.
Det er mord.
Og grunnen til operasjonen må gå som planlagt,
samme hvor mye du prøver å overbevise oss.
-Dere tror ikke jeg... -Aldri møtt deg før, agent.
Hvordan skal vi vite?
Krydret med eksotiske krydder fra hele verden.
-Ellis hadde massevis. -Takk, Trev.
Ville oppdatere dere på...
Jeg har ikke spist på lenge, kan jeg...?
Forsyn deg.
Dette er fantastisk.
-Hvilket krydder er det? -Alle.
-Du hadde en oppdatering? -Riktig.
Ok, vi tror det går greit med tanke på opptakene.
Over hele fjøla.
De er fortsatt traumatiserte, men hemmeren fjernet det verste.
Hvem vet hvordan David takler dette?
David klarer seg. Han er pratsom...
Han og Kathryn er snart klar.
Jeff er en annen historie...
Legene er redd han er resistent mot hukommelsehemmere.
Han er alkoholiker.
Jeg ga han en stor dose, men toleransen er kanskje høy.
Vi må frigi han uansett. Protokoll 3.
Han vil ikke snakke med deg.
Greit for meg.
Han vil snakke med deg.
Jeg mangler folk til å kjøre reisende agenter hjem.
Kan du avse noen til baksiden?
-Jeg kan avses. -Ja, jeg også.
Agent 443.
Hold senderne åpne.
Jeff, beklager du ble blandet inn i dette.
Jeg har etterforsket Vincent Ingram en stund, dessverre...
Ja, de sa det.
Det skjedde fordi jeg er nær Carly...
...og Cary nær deg.
Så hvor nær?
Ok. Vil du ha sannheten?
Ms. Shannon har jobbet for meg.
-FBI? -Ja.
Carly Shannon, FBI.
-I flere måneder. -Det tror jeg ikke.
Hun har det ikke i seg. Ikke min Carly.
Men min Carly er borte.
Denne jenta, det er ikke Carly.
Det er en helt annen person.
Jeg vet ikke hva du gjorde, men jeg liker henne ikke lenger.
Ut fra ansiktet ditt å dømme, liker hun ikke deg heller.
-Morsomt. -Vi kan i det minste le av det.
Nei. Jeg vil ikke ha noe med henne å gjøre. Hun er din.
Sikker? Tror hun glemte noe.
-Fortsett. -Det var du som ville snakke.
Jeg ville du skulle vite at jeg husker ting
som jeg ikke fortalte.
Alt er ikke der. Ikke på en gang.
Små brikker som faller på plass
som etter man har drukket.
Det vet du mer om enn meg.
Men det kommer tilbake.
Og det eneste du trenger
er sollys og vann.
Mat kommer opp fra jorda.
Det er vakkert når du tenker på det. Hvordan...
-Ingenting her. -Vi drar tilbake.
-Vi blir overvåket. -Av hvem?
Kan ikke si av hvem eller antall, men vi så fotspor.
Fotspor, bare det?
Vi må ha forsterkninger og ta dem ut.
Ta dem ut?
Hva om det er nysgjerrige naboer?
Wakefield har en liten hær som beskytter oss.
Ro ned.
En av de sekundære gikk gjennom et sjekkpunkt. Det er en politi.
Vi tar sjåføren når vi tar historikeren.
Det er nedlåsning. Ingen inn eller ut.
Vannet er utrolig.
Ikke resirkulert 10 000 ganger.
Vel, jeg er ferdig.
Direktørens kode skal la de reisende identifisere hver kopi
av alle ugjennomtenkte tilståelsene som finnes.
Takk.
Men innsatsen virker ikke verdt det.
Ingen fra 2000-tallet ville trodd det...
Hva er galt?
Jeg trodde jeg så...
Kanskje jeg er sliten. Var din reise trøttende?
Jeg hadde heroinabstinenser, så...
Hvordan kunne du etterlate meg slik?
Jeg fikk et oppdrag.
Du rømte.
-Nei. -Ting blir verre her.
Jeg prøver å redde deg!
Det er for sent for meg.
Simon?
Hva ser du på?
-Vennen min er egentlig ikke der? -Nei. Vi er alene.
Hvorfor gjør direktøren dette mot meg?
Den gjør feil akkurat som oss.
Kom an, du må smake på maten.
Carly og Trevor tror vi overvåkes.
-Fraksjonen? -Ville ikke vært første gang.
Vi har mange kamera utenfor.
Direktøren tar dem ut.
-Phillip kan være støtte om... -Mac, jeg har det.
Jeg får luftstøtte om jeg må.
Nå viser du deg bare.
De venter på deg oppe.
Kat er på rommet øverst.
Hei.
Jeg ville se deg før, men Wakefield ville debriefe deg.
Jeg har følt det slik før, Grant.
-Som hva? -At jeg har mistet noe.
Tid.
Jeg våkner slik for noen måneder siden.
Hodet dunket slik som nå
og jeg husket ikke hva som skjedde dagen før.
Husker du dagen SUV-en ble stjålet?
Du sa jeg hadde drukket for mye.
Du var ganske hard, Kat. Hva skal jeg si?
At du dopet meg.
Så jeg skulle glemme noe.
-Hva skal jeg glemme? -Jesus, Kat, hvorfor skulle jeg...?
Pokker.
Jeg må vel prøve igjen.
Nei!
Hei.
De sa jeg kunne snakke med deg nå.
På tide. Jeg har spurt hele morgenen.
Beklager. Jeg går for fort frem.
Nei, det går bra. Jeg bare...
Kom her.
Kat...
...alt vil bli som før. Jeg lover.
Jeg beklager.
La meg se. Gjør det vondt?
Dette? Du skulle sett han andre.
Hvem andre?
Aner ikke, antar bare det.
La oss stikke.
Jeg har lyst på kylling.
Vi kan ikke late som dette ikke har skjedd.
Du håndterer slikt hver dag.
Hva er en liten kidnapping?
Det er ingenting lite ved dette.
Jeg var i telefonen med deg da du ga noen HLR
etter en eksplosjon!
Jeg lager ikke dette større enn det er.
Ok, David. Du ble holdt av en seriemorder
som trodde tidsreisende skulle ta han.
Er ikke det noe av det dummeste du har hørt?
Nå.
Et av teamene måtte rykke inn mot en serbisk celle.
Det holdt på å miste beholderen.
Døde?
Alle fem i reisende-teamet er døde.
Sir. Du kan ikke fortsette.
Du har 90 sekunder å endre meningen min på.
Pokker.
Gi Wakefield beskjed og hent våpen.
Mac, Wakefiels team stakk akkurat
og soldater omringer oss.
Jeg vet du trenger meg, og jeg skal være der.
Faen ta deg.
-Jeg gjentar. -Vi har selskap.
Jeg er senior spesialagent Wakefield
og jeg trenger luftassistanse til disse koordinatene nå.
-Det er ikke fraksjoner. -Det er 20 væpnete menn.
Nei. De fleste er døde.
De er på sporet.
Her.
Mac, vi har færre folk og våpen! Kom deg hit!
Kat, beklager. Jeg må gå ut igjen.
-Vent... Hva? -Straks tilbake.
Bli her og hold deg unna vinduet.
Vinduet? Ok, bak meg.
Hvordan vet vi...
Sist gang direktøren snakket til meg var det ikke gjennom kunstig intelligens.
Du fikk en budbærer.
Men det var ikke et barn.
Jeg hadde fått hørt at moren min var hjernedød,
men det ville ta tid.
Jeg ville være med henne.
I går snakket hun til meg.
Hør nøye etter...
Si at den avtalen han gjorde en høstmorgen
ikke var med Gud, men med meg.
Mor.
Det var hennes eksakte ord?
Hun døde i det øyeblikket.
Jeg vil aldri glemme det.
Sir?
Dette er dagen.
-Kom dere ned. -Hvor mange?
-Flere enn vi klarer. -Hvor er Wakefield?
Han prøver å få støtte.
Kanskje vi skal inn for dekning...
-Vi skal ikke skyte. -Det er ikke opp til oss.
Protokoll 3 er ikke fjernet.
Til faen med det.
De er bak deg også.
Sir, vi venter på ordre.
Sir.
Sir?
Alle avbryter. Operasjonen er avblåst.
Ikke gå. Jeg repeterer: Ikke gå. Avbryt og trekk tilbake
på ordre fra direktør Stevenson.
De drar.
Hva?
Hun har rett.
Alle dra herfra. Kom an!
Ok, frue. Du kan gå.
-Gå hvor? -Bryr meg ikke.
Kødder du med meg?
Den høstmorgenen var jeg også på et sykehusrom.
Datteren min Claire lå for døden av en sjelden kreft.
Det var lite tid igjen.
Hun snakket til deg.
Jeg redder livet hennes,
men en dag må du gjengjelde det.
Jeg sa det aldri til en sjel.
Hun ble bedre morgenen etter.
Jeg trodde det var et mirakel.
Pappa!
Det var et mirakel.
Direktøren helbredet henne.
Jeg har lest rapporter om dere avanserte teknologi.
Holder meg våken om nettene.
Jeg lurer på hvorfor de trakk tilbake.
Jeg må tro direktøren hadde noe med...
Hva skjer?
David, jeg ba deg bli på rommet.
Ja, men vi gjorde ikke det.
En skvetten junioragent ble overivrig.
Det var ingenting.
Hvorfor tror jeg deg ikke?
Du tok rett avgjørelse, sir.
Vi får se.
Så...
Hva gjør vi nå?
Tekst: Veronika Larsen