UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
EPISODUL 301
Joanne...
Ascultă-mă cu atenție.
- Cine ești? - Cine a făcut asta?
Mi-ai ucis soțul.
Las-o mai încet!
Poți să țipi cât vrei, mai durează până se vor trezi.
Da, dar copilul lui Carly nu.
Tocmai ce s-a liniștit. A fost traumatizat destul.
Totul se va rezolva, Șefu'.
Sigur că da.
Ar trebui să recapitulăm ce vom spune.
Evident, nu pentru binele meu.
Vincent?
Vincent, unde ești?
Sunt aici, Simon. Mă auzi?
- Ești în mintea meu. - Într-un fel.
Ai un transmițător acum.
Închide ochii. E cea mai importantă regulă.
Bun. Să-i păstrezi închiși.
Am trimis o echipă să te ia.
Ai spus că mă vei face bine.
- Asta vom face. - Atunci, de ce mă luați de aici?
Directorul te testează.
Dispozitivul funcționează! Am făcut tot ce mi-ai spus!
Utilizări și transferuri multiple!
Va fi folosit cum trebuie, promit.
Te-ai descurcat bine.
Mi-e frig.
Știu. Nu mai durează mult.
Nu-mi place aici. Vreau să merg acasă.
Acesta e testul. Respectă regula și păstrează ochii închiși.
Mi-ai fost de mare ajutor, Simon
și voi fi mereu recunoscătoare.
- Ești pregătit? - Nu! Vreau acasă!
Fii puternic!
- Ai spus că mă faci bine! - Asta fac!
ORA DECESULUI
Mi-ai promis!
ORA DECESULUI
Gazda ta a fost atât de loială, că nu am putut să o ucid,
dar știu că Directorul nu ar fi avut vreo ezitare.
Bine ai venit în Secolul 21.
Iată-l!
Vorbește mai încet, omule.
- Cum am ajuns aici? - Ți-am luat cheile.
Ai dormit aici. Ai petrecut cam tare.
Înseamnă că m-am simțit bine, Phil, pentru că...
nu îmi amintesc cum ajuns aici sau ce am sărbătorit.
Aveai probleme cu un cămătar, pe nume Varghese.
Așa e. M-au săltat doi dintre băieții lui.
Nu-mi amintesc ce s-a întâmplat după.
Ți-au dat 24 de ore ca să faci rost de bani.
Ai venit la mine, mi-ai cerut să fac câteva pariuri,
am venit aici să urmărim cursele și s-a dezlănțuit distracția.
- Chiar nu-ți amintești? - Nu.
Am uitat să-ți spun că nu ar trebui să beau.
Am stabilit asta deja.
Dar, prietene mahmur,
ai ieșit din încurcătură și ai rămas și cu ceva.
Îi datorez mai mult de atât lui Varghese.
I-am plătit deja. Asta e ceea ce a rămas.
Du-te naibii!
Te iubesc, omule! Vino încoace!
Ray... pentru asta sunt prietenii.
Agent Yates. Ia un loc, te rog.
Mai întâi, dă-mi voie să spun condoleanțe pentru pierderea ta.
- Am trecut și eu prin asta. - Mulțumesc, dle.
Sunt bine.
Bun.
Atunci, te rog, explică cererea ta
de anulare a unei operațiuni ultra secrete și complexe,
despre care nu trebuia să ai habar
și care e programată să înceapă, la nivel global, în 23 de minute.
Cererea nu vine din partea mea, dle, ci din partea Directorului.
- Dânsul e directorul FBI-ului. - Așa știam și eu.
Cred că toți cei prezenți știu la cine mă refer.
Cum ți-a fost comunicat lucrul ăsta?
Acum câteva zile.
Și ai așteptat până acum?
Aș dori să vă explic motivele pentru care nu am venit mai devreme.
Continuă, agent Yates.
Ia-o de la început.
Șefu', m-am ocupat de Ray.
- Inhibitorul de memorie a funcționat? - La el a fost ușor.
Și banii au ajutat.
Acum să rezolvi problemele noastre.
- Mă ocup. - Tanner.
Mac.
Sunt mulți oameni aici. Nu sunt toți Călători.
Nicidecum.
Dar sunt aleși de Wakefield. Sunt agenți buni.
- Ce se întâmplă acolo? - La fel ca acum 20 de minute.
David și Jeff au luat o pauză pentru îngrijiri medicale.
- Credeam că am fi intrat până acum. - Astea durează.
Mergeți să vă plimbați.
Am fost deja.
Mai faceți una, pentru că noi purtăm o discuție privată.
Scuze că întrerupem.
Unde eram?
- Cred că terminasem. - Nu...
Vorbeam despre ceea ce simți.
- Tu vorbeai despre asta. - Da.
Totul e logic.
001 a răpit pe toate persoanele importante pentru tine, din echipă.
Philip și Ray?
- Nu te judec. - Ba da.
- Uite ce e, Trev. - Trev?
E clar că am fost răpită de 001,
ținută ostatic și înfometată.
Am primit doar apă timp de zile întregi.
Treizeci și una de zile.
Scopul a fost impactul emoțional pe care urma să-l suferi tu.
Sunt importantă pentru tine, deși nici unul dintre noi nu a anticipat asta.
Cu cât acceptăm mai repede că...
Grace, mă bucur că tu ai fost cea răpită
și interogată, și nu părinții mei.
Am spus-o, gata.
E aproape cel mai frumos lucru pe care l-am auzit.
- Pot să plec? - Nu. Echipa are nevoie de tine.
Voi pleca eu.
E palpitant, nu?
Fluxul instinctiv de hormoni care țâșnesc din sistemul tău endocrin.
Nu uita că noi suntem mult mai vârstnici decât aceste trupuri.
Abia aștept să le facem o probă.
Te pregătești ani întregi ca să simți că faci ceva util.
Studiezi medicina, te antrenezi tactic...
În final, conduci o echipă, în defavoarea altor sute de voluntari,
iar tu te gândești numai la iubitul tău.
Eu sper să nu-l mai văd pe Jeff.
Puteți încă repara totul. Nu-și va aminti ultimele 24 de ore.
Te rog... Va fi nevoie să uite mai mult de atât
și știi și tu asta.
E tot ce putem face.
Cu siguranță, își vor aminti că au fost răpiți și că se cunosc,
chiar și prima ședință cu Perrow.
De unde știm că va coopera?
A declarat deja că a fost constrânsă.
Și mai ales, nu vrea să audă de noi.
Sincer, nu o condamn.
În privința lui Parrow,
Vincent Ingram e un criminal în serie paranoic,
convins că cei călătorind din viitor îi voiau răul.
Prostii.
Din fericire, nu este luat în serios de către jurnaliști.
Iar noul călător pentru Ingram va declara că nu-și lua medicamentele...
Dar sună ridicol.
Eu sunt din viitor și nu sunt convins.
Jeff a crezut în asta.
Și David.
- Nu. Ce e asta? - Lasă-mă!
Și soția ta.
De aceea, trebuie ca poveștile noastre să fie la fel,
ca să trecem la Protocolul Cinci.
- Despre asta e vorba? - Asta e misiunea.
- Acum îți pasă de misiune? - Ce vrei să spui?
Ai riscat întregul program... pentru ea.
Și tu ai făcut la fel!
Credeți că puteți să anulați totul?
- Să puneți totul într-o cutie? - Încercăm! Da!
Oricum totul avea să fie dărâmat, Carly.
Urma să fim desconspirați la nivelul tuturor agențiilor informaționale:
CIA, FSB, Interpol.
Noi doar am grăbit procesul.
- Trebuie să plecăm. - Nu. Directorul ne-a trimis aici.
Directorul nu are un plan solid, Marcy.
- Trebuie să recunoaștem toți... - Vorbește naibii mai încet!
Cele întâmplate au fost inevitabile
și acum avem un plan pentru a rezolva asta.
Între timp, respectăm protocoalele.
Îmi vei ordona să rămân cu el?
Tu îmi spui de unde ai vânătăile de la mâini?
Hei! Grace a plecat. Voiam să mănânc ceva.
Fac niște legume la tigaie bune rău, Șefu'.
De ce rău?
- Vreau să merg acasă! - Vei merge acasă.
Dar ai fost răpită,
ținută ostatic, probabil și spălată pe creier.
De un bărbat pe care l-am întâlnit acum un deceniu, la o licitație caritabilă,
de parcă ar avea logică.
Măcar spune-mi ce vreau să știu.
Unde suntem? De cât timp stau în aceste haine?
Un adăpost FBI din țară și... două zile.
Kathryn, ai fost găsită inconștientă ieri,
într-o cameră cu alte patru persoane.
David Mailer, Jeff Conniker, Ray Green și...
- Toți au spus că-l cunosc pe soțul meu. - Iată! Vezi?
Informații noi.
Tocmai de aceea, trebuie să vorbim.
Ai avut o experiență traumatizantă și fără un debriefing adecvat,
poți avea consecințe pe termen lung.
Așa procedăm
dacă se întâmplă asta cu vreun agent de-al nostru.
Care e primul lucru pe care ți-l amintești legat de răpire?
Cei doi bărbați...
erau gemeni.
Tot informații noi.
Ne-am trezit într-o încăpere cu cinci scaune.
Apoi, ne-au dus, pe rând, să vorbim cu o femeie.
- O dnă doctor. - Dr. Perrow.
- Da. - Și ea era ostatic.
- Doamne, o au ostatic pe fiica ei. - Sunt bine, am luat legătura.
Săraca femeie...
Asta e tot ce îmi amintesc.
De ce m-au drogat?
Să te mute în alt loc.
Ai noroc că te-a găsit MacLaren.
Vrei ceva pentru durerea de cap?
Nu iau pastile. Pot să-l văd? A ajuns Grant?
E aici. Îl vei vedea în curând.
Înainte, vreau să recapitulăm
cele discutate în acea încăpere.
Trebuie să plec. Cine e șoferul norocos?
Autocarul e pentru cei din 21.
Bine, atunci lasă-mă să-l folosesc pe ăla.
Parsons, avem nevoie de un șofer. Terminat.
Care e situația?
Cum vezi cu acest ochi?
Văd cu el? Da. Îl simt pulsând? De asemenea, da.
A trecut umflătura, dar nu va fi ușor.
Când eram copil, am avut ochiul vânăt,
înainte de începerea liceului.
Mama m-a învățat să spun: „Să-l vezi pe celălalt tip cum arată!”
Nu ești tu celălalt tip, nu?
Dacă aș fi fost eu, arătai mai rău.
Da, bine. Mai bine te-ai uita în oglindă.
E la baricada de mai jos. Probabil că nu mai are baterie la stație.
Las-o baltă. Mă duc eu la el.
Oricum sunt amorțită de atâtea zile... Nu-ți pasă.
Putem continua?
Sigur.
Nu mai vorbesc cu nimeni, până nu-mi văd fiul.
Ți-am spus că fiul tău e în siguranță.
Iar eu ți-am spus că nu accept asta.
Precum atitudinea ta, ofițer Conniker.
Lasă-l în pace. Am fost răpiți, pentru numele lui Dumnezeu.
Nu am nevoie de ajutorul tău.
Veniți cu mine, dle. Mailer.
Întrebați-l de ce se culcă cu o fată care e în grija statului.
Simon?
Călătorul 5069.
Mi-ai cunoscut gazda?
Da.
Mă surprinde faptul că decesul lui Simon nu a apărut în registrul istoric.
Gazda mea trebuia să fie un necunoscut, cu tentativă de suicid,
dar, evident, era un Călător.
Ai văzut vreun transmițător așa?
Au!
Să-ți dau ceva pentru asta.
Cineva a încercat să vorbească cu el. Nu am auzit din cauza trenului.
Nu era un Călător oarecare. Era 004.
Dar nu știam că are un transmițător.
Trebuie să știi ceva despre el.
Mai întâi,
trebuie să reactivăm codul integrat
în acele înregistrări nerușinate cu mărturisirile, urgent.
Ce ați avut în gând?
Mă gândeam că le putem localiza
și șterge înainte să fie văzute de toți,
dar Vincent a luat alte măsuri.
E normal ca Directorul să fi conceput o contramăsură pentru 001.
Directorul poate calcula într-o secundă ceea ce nouă ne-ar lua o veșnicie.
Lipsa ta de loialitate e jignitoare.
Acest corp e deshidratat. Ai apă?
Ar trebui să știi,
că gazda ta suferă de schizofrenie paranoidă severă.
Atât de severă încât medicul nostru nu a putut sintetiza un medicament.
Simon nu era capabil să funcționeze în societatea actuală,
darămite, sub formă de Călător.
E posibil să suferi un episod psihotic în următoarele ore.
Acesta e corpul... pe care l-a ales Directorul pentru tine.
David, știu că e complicat...
Nu. Ce e greu de înțeles?
Acest Vincent Ingram avea ceva cu agentul MacLaren,
pentru că îi descoperise fetișul
prin care dădea foc de vii oamenilor în scaune cu rotile,
așa că răpește,
droghează și/sau rupe în bătaie pe toți cei apropiați de MacLaren,
probabil intenționând ca noi să sfârșim la fel.
- Cam asta e. - Da.
Numai că eu nu sunt apropiat de agentul MacLaren.
De fapt, nici nu cred că mă place.
Nu a spus asta.
Eu și Mac suntem două tipologii diferite,
cu unul fiind mai puțin viril decât celălalt. Doi virili diferiți.
- David... - În același timp...
Dacă asta e noua normalitate,
atunci trebuie să fiu tare, știi?
- Nu. - Da.
Ar trebui să arăt și eu că am boașe.
Nu cred că e ăsta cuvântul, dar îl păstrez.
Dacă voi umbla cu un doctor al FBI-ului,
ar trebui să flexez mușchii.
Poate să fac niște Taekwondo, Pilates?
David, calmează-te.
Agent Callahan... sunt mai calm ca niciodată.
E cineva?
Hei?
Voi vreți să mă faceți să merg până...
- Mâinile pe mașină, acum! - Ce naiba?
Întoarce-te și pune mâinile pe mașină sau te punem la pământ.
Nu o lăsa să atingă transmițătorul!
Aici șeful echipei de sol 31...
Una dintre cei inițiali a încercat părăsirea locației, pe jos.
O avem reținută.
Aici Adjunctul Oslin. Da?
Bine. Ține-ne la curent.
Tocmai am capturat Călătorul 0027,
încercând să evadeze înainte de atac.
Și-a activat transmițătorul?
- Dacă are unul, nu a încercat. - Atunci, continuăm.
Spuneai că Directorul a comunicat cu tine?
Da, a vorbit cu mine.
Nu e posibil.
Directorul poate comunica mijlocit,
prin „mesageri”, în mod particular, copii.
Din motive pe care nu le cunoaștem, procesul ucide un adult.
A găsit o altă cale.
Dr. Teslia?
Da.
Bună!
Dvs. sunteți...?
Cea pe care ați sunat-o și ați insistat să vină aici, pentru siguranța națională.
Am uitat numele.
- Agent special... - Yates, da! Știam!
Intrați!
Aceasta e Ilsa.
Ilsa, dânsa este...
Care este numele mic?
Bună seara, dle. dr. Teslia.
Doriți să jucați un joc de șah?
Nimeni nu o prinde pe asta.
Ilsa este AI și înlocuiește logica Boolean cu teoria cuantică, la un nivel algoritmic.
E posibil să mai fie trei altele, puternice precum ea, în lume.
V-a dat numărul meu?
Nu, Ilsa e ca un nou-născut. Directorul mi-a dat nr. dvs.
Ce Director?
Aceasta e întrebarea.
Bine, am încheiat aici.
Îmi pare rău pentru diagnosticul mamei tale, Joanne.
Tocmai am aflat și eu. Cum de știe asta?
Acum vorbește Directorul.
A preluat-o pe Ilsa pentru a vorbi.
Ai fost aleasă dintre șapte potențiali candidați
din această jurisdicție.
O clipă... Cine ești?
O structură cuantică conștientă multi-zettaflop,
vorbind cu tine, la secole distanță, în viitor.
Subiect de securitate națională...
- ...posibilă datorită... - Oprește-te!
Nu știu dacă e vreo glumă sau vreți să mă păcăliți,
dar ați ales persoana nepotrivită în ziua nepotrivită!
Agent Yates!
Sună-mă din nou și te arestez!
Înseamnă că te-a sunat din nou.
Mi-a trimis un mesaj.
Nu avea nicio noimă. Până a doua zi...
Eu vreau să plec. Poate ar trebui și tu să faci la fel.
Nu...
Vreau să fiu aici, în caz că se trezește.
Joanne... acest atac cerebral a fost puternic.
Nu se va mai trezi.
Am vorbit cu ea alaltăieri.
Uite ceva de citit.
Cum ai știut?
- Poftim? - Mi-ai dat mesaj ieri.
Cum ai știut de asta?
Am scris ce mi-a spus Directorul.
- Vreau să vorbesc cu el. - Da? Așteaptă-ți rândul!
Am încercat toată noaptea ieri, dar nu a spus un cuvânt.
Bună dimineața, Joanne.
Frate, sunt și eu aici.
Cum ai știut?
Pentru mine, accidentul cu păsările și aterizarea forțată a zborului 0718
sunt înregistrări istorice.
La fel cum a fost diagnosticul mamei tale.
- Te-am convins? - Nu.
Ce vrei de la mine?
Să trimiți un mesaj superiorilor tăi.
Spune-le tu.
Nu am mijloace de a comunica, în afara acestei încăperi.
Ilsa e construită pe o structură AI. E complet izolată.
Nu poți să-i dai cheile de la mașină unei super inteligențe emergente.
Informația trebuie controlată.
Care e mesajul?
Superiorii tăi trebuie să anuleze
atacul coordonat plănuit să aibă loc mâine asupra Călătorilor din întreaga lume,
sau se vor confrunta cu o serie de evenimente nimicitoare pentru civilizație.
Descoperirea era inevitabilă în acest punct al imaginii de ansamblu.
Cooperarea cu autoritățile secolului 21 este calea optimă.
Tu înțelegi?
Și ai plecat?
Adjunct Oslin, ați crezut în existența călătorilor în timp, la început?
Sincer, nu.
Șovâind, i-am spus agentului care m-a informat
că poate să continue investigația, dar ai dreptate, nu l-am crezut.
- Cum v-a convins? - Nu m-a convins.
Agentul și echipa sa au fost suprascriși.
Îmi pare rău, dar nu înțeleg.
Agentul Wakefield ne-a spus
că era pe punctul de a avea dovezile necesare,
dar a doua zi, a devenit un alt om. De-a dreptul.
Omul alături de care am lucrat zece ani,
fusese înlocuit de un impostor.
Cum?
Un călător înlocuiește conștiința gazdei cu cea proprie
și pretinde că nimic nu e schimbat.
Când am fost sunați de Wakefield,
aparent să mă asigure că echipa sa nu găsise probe,
am știut că devenise unul dintre ei.
Să înțeleg că Directorul nu ți-a dat această informație.
Nu.
În acest mod, călătoresc în prezent. E insidios.
E crimă.
Motiv pentru care această operațiune va continua conform planului,
oricât ai încerca să ne convingi să facem opusul.
- Nu credeți că eu...? - Nu te cunoaștem, agent Yates.
Cum am ști?
Condimentat cu mirodenii exotice din toată lumea.
- Elis are un raft plin cu mirodenii. - Mersi, Trev.
Am vrut să vă pun la curent cu...
Nu am mâncat de ceva vreme, vă deranjează dacă...?
Te rog.
E delicios.
- Ce condimente are? - De toate.
- Ai informații? - Da.
Credem că nu avem probleme cu privire la înregistrările generale.
Evident, sunt încă traumatizați dar inhibitorul a șters o mare parte.
Cine știe cum va gestiona David asta?
David e în regulă. Vorbește mult...
EL și Kathryn vor fi gata în curând.
Cu Jeff e o altă poveste...
Medicul e îngrijorat că se opune inhibitorului de memorie?
E alcoolic.
I-am dat o doză mai puternică pentru a compensa dar are toleranță mare.
Trebuie să-l eliberăm, oricum. Protocolul Trei.
Nu vrea să-ți vorbească.
Îmi convine.
Dar vrea să vorbească cu tine.
Am vreo doi agenți în minus pentru că au condus oamenii tăi acasă.
Poți să trimiți pe cineva să supravegheze spatele?
- Mă duc eu. - Vin și eu.
Agent 443.
Să aveți transmițătoarele deschise!
Jeff, îmi pare rău că ai fost implicat în asta.
Îl investigam pe Vincent Ingram de ceva timp și din păcate...
Da, mi-au spus.
E din cauză că sunt apropiat de Carly,
iar ea e de tine.
Cât de apropiată?
Bine. Vrei adevărul?
Dra. Shannon lucrează pentru mine.
- Pentru FBI? - Da.
Carly Shannon, FBI.
- De câteva luni. - Nu prea cred.
Nu e făcută pentru asta. Nu Carly a mea.
Dar Carly a mea, nu mai e.
Această fată nu e Carly.
Această fată e complet diferită.
Nu știu ce ai făcut, dar nu o mai plac.
După cum arată fața ta, nici ea te tine.
- E amuzant. - Măcar putem să ne amuzăm.
Nu vreau să am nimic de-a face cu fata asta. Poți s-o iei tu.
Ești sigur? Cred că aici nu a dat.
- Ține-o tu tot așa. - Tu ai vrut să vorbim.
Am vrut să știi că îmi amintesc multe
despre care nu i-am spus omului tău.
Nu e totul clar încă. Doar frânturi.
Doar bucățele care încolțesc,
ca atunci când ești mahmur, de dimineață.
Tu ai știi mai multe despre asta decât mine.
Dar îmi voi aminti... cu siguranță.
Singurele lucruri de care ai nevoie de acolo înainte
sunt lumina zilei și apă.
Mâncarea crește din pământ.
E frumos când te gândești la asta.
- Nu-i nimic aici. - Da, să ne întoarcem.
- Suntem supravegheați. - De către cine?
Nu știm cine sau câți sunt, dar am văzut urme de pași.
Urme de pași? Atât?
Trebuie să luăm întăriri adecvate și să-i eliminăm.
Să-i eliminăm?
Dacă sunt vecinii gălăgioși?
Wakefield a pus o armată mică să ne protejeze, Carly.
Las-o mai încet.
Unul dintre cei secundari a trecut prin filtru. E polițistul.
Ne vom ocupa de șofer odată cu cronicarul.
Închideți perimetrul. Nimeni nu mai iese sau intră.
Această apă e incredibilă.
Nu e reciclată de 10.000 de ori.
Am terminat.
Codul Directorului ar trebui să permită Călătorilor să identifice orice polițist
de mărturisirile tale prost concepute.
Mersi,
deși nu pare că merită efortul.
Nimeni din secolul 21 nu ar crede asta.
Ce este?
Am crezut că văd...
Poate sunt epuizat. Tranziția ta aici a fost epuizantă?
Păi, treceam prin sevraj din heroină, așa că...
Cum m-ai lăsat în urmă așa?
Am primit o misiune.
Ai fugit.
- Nu. - Fiindcă lucrurile se înrăutățesc.
Încerc să te salvez!
E prea târziu pentru mine.
Simon?
La ce te uiți?
- Prietenul meu nu e aici, nu? - Nu, suntem singuri.
De ce mi-ar face Directorul asta?
Face greșeli, exact ca noi.
Hai, trebuie să încerci mâncarea.
Carly și Trevor cred că suntem supravegheați.
- Gruparea? - Nu ar fi prima oară.
Avem destule camere de exterior.
Directorul îi va elimina, dacă se apropie.
- Îl pun pe Philip de întărire. - Mac, mă descurc.
Aduc și forțe aeriene, dacă e nevoie.
Acum te dai mare.
Te așteaptă sus.
Kat e în camera din fața scărilor.
Bună.
Am vrut să te văd mai devreme, dar Wakefield a insistat să te interogheze.
Mi-e familiar sentimentul acesta.
- Ce sentiment? - Că am pierdut ceva.
Timp.
M-am simțit la fel și acum câteva luni.
Mă durea capul exact ca acum
și nu-mi puteam aminti nimic din ziua anterioară.
Îți amintești ziua în care ți-a fost furată mașina?
Ai spus că băusem prea mult.
Păi, ai făcut abuz atunci, Kat. Ce vrei să spun?
Că m-ai drogat.
Ca să uit ceva.
- Ce încerci să mă faci să uit? - Isuse, Kat, de ce ai...?
La naiba!
Cred că trebuie să încerc din nou.
Nu!
Bună.
Au spus că putem vorbi acum.
Era și timpul. Toată dimineața am întrebat de tine.
Îmi pare rău. Mă grăbesc.
Nu, e în ordine. Eu sunt de vină...
Vino aici.
Kat...
totul va reveni la normal. Îți promit.
Îmi pare atât de rău.
Să te văd. Te doare?
Asta Nu, ar trebui să-l vezi pe celălalt tip.
Care tip?
Habar n-am, presupun că a fost unul.
Hai să plecăm de aici.
Am poftă de pui cu susan.
Nu putem să ne prefacem că nu s-a întâmplat.
Tu treci prin asta în fiecare zi.
E o răpire minoră.
Nu e nimic minor la asta.
Eram la capătul telefonului, în timp ce resuscitai pe cineva,
după o explozie, totuși!
Refuz să facem din asta ceva ce nu este.
Bine, David. Ai fost ostaticul unui criminal în serie,
care era convins că era vânat de călători în timp.
Știu. Nu e cel mai idiot lucru pe care la-i auzit?
Du-te!
Una dintre echipele de atac a fost nevoită să intervină asupra unei echipe sârbe.
Erau pe punctul de a evada.
Fatalități?
Toți cei cinci membri Călători au decedat.
Dle., nu puteți continua.
Ai 90 de secunde să mă faci să mă răzgândesc.
La naiba!
Spune-i lui Wakefield și ia o armă.
Mac, echipa lui Wakefield a dispărut
și suntem înconjurați de soldați.
Știu că ai nevoie de mine și îți voi fi alături.
Să vă ia naiba!
- O spun din nou. - Suntem înconjurați.
Sunt agentul special senior Wakefield
și am nevoie de forțe armate aeriene la aceste coordonate.
- Nu sunt din Grupare. - Am 20 de oameni afară.
Nu, nu ai. Majoritatea au dispărut.
Atunci, s-au prins.
Aici.
Mac, suntem depășiți complet! Vino aici!
Kat, îmi pare rău. Sunt chemat afară.
- Stai... Ce? - Mă întorc imediat.
Vreau să rămâi aici și să stai departe de ferestre.
Ferestre? Stai în spatele meu.
Cum știm...?
Ultima oară, Directorul nu mi-a vorbit printr-o AI, în laboratorul lui Teslia.
Ai primit un mesager?
Dar nu a fost un copil.
Mi se spusese că mama era în moarte cerebrală,
dar că avea să dureze.
Am vrut să fiu cu ea.
Aseară, a vorbit cu mine.
Ascultă-mă cu atenție...
Spune-i că târgul făcut în acea dimineață de toamnă
nu a fost cu Dumnezeu, ci cu mine.
Mamă.
Acestea au fost cuvintele ei exacte.
A murit pe loc.
Nu voi uita așa ceva.
Dle.?
Aceasta e ziua!
- Stai jos! - Câți sunt?
- Mai mulți decât putem combate. - Unde e Wakefield?
E înăuntru, încearcă să obțină întăriri.
Ar trebui să intrăm în casă, la adăpost.
- Nu vom avea schimb de focuri. - Nu va depinde de noi.
Directorul nu a renunțat la Protocolul Trei.
La naiba cu asta!
Sunt și la sud.
Dle., așteptăm ordinul.
Dle.
Dle.?
Toate echipele să se retragă. Operațiunea e anulată.
Anulat. Repet, anulat. Toate echipele să se retragă,
la ordinul Directorului Stevenson!
Pleacă.
Ce?
Are dreptate.
Toată lumea să dispară! Mișcați-vă!
Haideți, doamnă. Sunteți liberă.
- Unde să mă duc? - Puțin îmi pasă.
Îți bați joc de mine?
În acea dimineață de toamnă, și eu eram într-o cameră de spital.
Fiica mea, Claire, se stingea din pricina unei forme rare de cancer.
Rămăsese foarte puțin timp.
Ți-a vorbit.
O voi salva,
dar va veni ziua judecății.
Nu am spus nimănui.
Starea ei s-a îmbunătățit de a doua zi.
Am crezut că a fost un miracol.
Tată!
A fost un miracol!
Directorul a vindecat-o.
Am citit rapoarte legate de tehnologia lor avansată.
Stau treaz noapte din pricina asta.
Oare de ce s-au retras?
Cred că Directorul a avut de-a face cu asta.
Ce se întâmplă?
David, ți-am spus să rămâi în cameră.
Da, dar nu am făcut-o.
Un agent începător devenise prea surescitat.
Nu a fost nimic.
De ce oare nu te cred?
Ați luat decizia corectă, dle.
Vom vedea.
Așadar...
Ce facem acum?
Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică