EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vi kan inte lämna honom!
Uppdraget är avblåst! Avvakta!
Herregud!
KOM FÖRBI NÄR DU VAKNAR.
-God morgon. -Hej. Jag fick ditt mess,
men jag förstod det inte. Är...
Nej, David jobbar idag. Kom in.
Sätt dig.
Då ska vi se.
Vänta.
Du hade ont i käken efter en rad mikrofrakturer i underkäken.
Det är säkert sedan flygkraschen.
Ett benfragment tryckte mot trillingnerven.
Det krävde en operation.
Va? Vilken sorts operation?
Den långa och smärtsamma sorten.
Det var svårt att söva dig.
Jag minns inget av det.
Det var tanken.
-Aj! -Förlåt.
Det kommer att ömma ett tag, men förhoppningsvis mindre och mindre.
Okej. Gapa stort.
-Blöder det nåt? -Jag tror inte det.
Vad bra.
Allt ser bra ut.
Undvik svårtuggad mat ett tag, som nötter och rött kött.
Det ska nog gå.
Gud, vilken udda känsla. Som om jag inte sovit alls.
Ändå hade jag en sån knäpp dröm.
Du och droger är en dålig kombination.
Jag borde ändå minnas nånting.
Lugn. Du har inte missat mycket.
-Men det är kul att du är tillbaka. -Tack.
-Hej. -Han har gått nu.
-Bra jobbat. -Vi får väl se.
-Hur verkade han? -Jag vet inte. Förvirrad.
-Det är väl väntat. -Ja.
-Okej, håll oss underrättade. -Absolut.
Det ordnar sig.
Tack för att du gör det här.
Jag skulle inte ha frågat om det inte var kris.
Och jag skulle inte ha sagt ja.
Jag gissar att kolesterolvärdet har skjutit i höjden.
Jag förstår inte.
Det är som du sa:
Ditt blod bär spår av en proteinkinashämmare.
Nån har raderat ditt minne.
Ja.
Fan.
Mac på jobbet fast det är helg. Nu har jag sett allt.
Du måste komma ut mer. Kan du spåra en bil åt mig?
-Visst. Vems bil? -Min.
Har du tappat bort den igen?
Nej, jag vill veta var den var igår.
Okej.
Den verkar mest ha stått parkerad.
Men det tror inte du.
-Ska jag jämföra med backupen? -Kom inte det här från molnet?
Jo, men allt sparas även på en annan plats.
-Backupen till backupen. -Ja.
SPÅRADE PLATSER
Okej. Det var långt ifrån samma resultat.
Nån har mixtrat med uppgifterna.
Kan du skicka det till min mobil?
Visst, men vem skulle göra så här? Och varför?
-Ska jag ringa agent Yates? -Nej.
-Det kommer inte att funka. -Det vet du inte.
Eller... gör du det?
Vi kan ändå inget göra nu. Vi kan inte ändra på det förflutna.
Du vet vad jag menar. Det är dags att gå.
-Vi behöver inte göra det här. -Jo. Kom nu.
Carly, är du där?
Ja, vad är det?
Jag behöver hämtas.
-Redan? -Ja.
Vi borde ha satsat pengar på det. Carly?
Ja. Jag kommer.
Jag trodde att jag hade lämnat beroendet bakom mig,
och lagt avstånd mellan oss.
Men det fanns där hela tiden och flåsade mig i nacken.
Jag var svag och självisk, och andra fick betala för det.
Så är det alltid.
Nu är jag i alla fall här.
Välkommen tillbaka.
Din vän är också välkommen.
Jaha, hej. Jag heter Marcy.
-Hej, Marcy. -Välkommen. Ordet är ditt.
Nej, jag kom bara för att stödja Philip.
Jag har inga direkta problem.
Det här är ett tryggt rum.
Jag förstår varför man känner att man behöver medicinera sig.
Jag har själv gjort det.
Mer än en gång.
Det är lite skillnad för jag är läkare och vet vad jag tar...
Vänta. Är du läkare?
Ja.
Men problemet med självmedicinering...
Skitsnack.
Va?
-Du är typ 25 år gammal. -Jimmi, låt henne prata.
Skriver du ut recept och sånt?
Jag är kirurg, så jag brukar inte...
Kirurg? Visst, du.
Själv är jag astronaut.
Du är åtminstone hög nog för det.
-Marcy... -Colin, jag har inte tagit nåt sen...
Sen före mötet?
Du var hög redan när du kom.
Och hur kan jag veta det? För att jag är läkare.
Du har inget för att du kommer hit om du inte är ärlig.
Ska du säga!
-Vi måste gå. -Ja.
-Philip... -Ta med dig subban.
Det var trevligt att träffas.
Vad är det?
Vad är det här?
Hallå?
Du skulle ju ta hand om allt.
Fick den lilla skiten dig att ändra dig?
Ursäkta, jag...
Vi delade bara med oss av vårt hem.
Så är det för de alla.
Vem har sagt att vi ska ta tillbaka honom?
Du sa att du skulle ta hand om honom.
Vem då?
Pojken.
Aleksander.
Som jag sa behandlade vi honom som de andra.
Det är inte mitt fel att han är omättlig.
-Vad... De andra? -De andra barnen.
-Vi är fosterföräldrar. -Han vet det.
Vi har nog haft ett dussin barn
som kommit och gått genom åren.
Ingen har nånsin besökt oss angående dem. Ingen.
Som jag sa förut, så är det nåt fel på honom.
På vilket sätt?
Jag sa ju det igår. Om du försöker få mig att ändra mig...
Nej, jag lovar. Så är det inte.
Vad menar du med att det är nåt fel på Aleksander?
Vi lever enkelt. Det är inget fel på det.
-Vi ger dem tak över huvudet. -Det är bra.
Det funkade med de andra barnen.
-Det borde ha funkat med honom också. -Men så blev det inte.
Han skolkade, hängde för sig själv
och talade ett främmande språk.
-Rumänska. -Det kvittar.
Om han har stuckit...
...är det på ditt ansvar, inte vårt.
Pojken var med dig när du åkte härifrån.
Hur dags var det?
Vid elvatiden på förmiddagen.
Du talade med ett av de andra barnen och hittade Aleksander i skjulet.
När vi såg honom senast,
körde du iväg honom med din bil.
Det är lika bra, det.
Jag trodde aldrig att det här skulle funka.
Men trodde du att det skulle gå åt skogen så fort?
Det är väl därför han är chef.
Ja. Han fattar ju alltid rätt beslut.
Kanske inte alltid, men jag skulle inte byta plats med honom.
En korsning närmar sig.
ÄT HÄR
Du, jag är...
...ledsen, okej?
Ursäkta?
De äter ofta här. Jag upprepar bara det de säger.
Jag var här och åt igår.
Ja, och du kan äta här idag också. Inga problem. Kaffet ingår.
Jag var med en pojke, men nåt hände.
Ja...
Jag sa redan att jag var ledsen.
Jag hade en dålig dag...
Vi blev båda arga.
-Vi åt inte här. -Nej, det var du tydlig med.
-Vad vill du? -Vart tog vi vägen?
Hur ska jag veta det?
De säger att ungen hänger i skogen.
I skogen.
Ja, han är borta i timtal,
och håller på med djuren. Jag vet inte. Jag vill inte veta heller.
Jag vill inte ha nåt bråk.
Jag ska gå.
Okej. Vad bra.
Vi lägger det bakom oss.
Vi låter honom hållas.
Trevor, han verkar vara på väg tillbaka.
Jag ser honom. Vi ses där.
Uppfattat.
Herregud.
Sluta.
Jag kan förklara.
31:16:10 TIMMAR TIDIGARE
Philip?
Philip? Jävlar!
Philip!
Marcy, det är kris! Eventuellt hjärtstillestånd!
Det är Philip.
Ge HLR. Jag kommer!
Kom igen nu.
Kom igen, Philip!
-Hur mår han? -Som förut.
Marcy är med honom.
Uppdraget kom mitt i natten.
Varför sa han inget?
Det är riktat till honom.
-Han kände sig nog ansvarig. -Vi är alla ansvariga.
Han återhämtar sig, men måste vila.
Han är sövd.
Då måste vi ta över.
Instruktionerna är tydliga. "Senast kl. 15.00". Det kommer först.
-Nån annan får det. -Ja, men så borde det inte vara.
Det här är vårt fel.
-Ska vi ringa Carly? -Nej, hon har nog ändå.
-Jag gör det. -Nej. Det är mitt beslut.
-Jag tar hand om det. -Jag följer med.
Det behövs inte.
Nån måste fixa id-handlingar åt dig.
Och som du sa: Vi är alla ansvariga.
Jag gör mig i ordning.
Är du säker på det här?
Vi kanske är för insyltade.
Definitivt. Det är det som är poängen.
Ta hand om Philip. Vi ringer när det är klart.
Carly, är du där?
Varsågod.
-Philip behöver dig på basen. -Vad har hänt?
Jag berättar medan du kör.
Då så, allihop. Det ska lämnas in senast på tisdag. Inga ursäkter.
-Ms Bayles? -Ja?
Vi letar efter Aleksander Andrieko.
-Vilka är ni? -Washingtons familjetjänst.
Stackars Alex. Vad har hänt?
Vi vill prata med honom om hans boendesituation.
Säg inte att han ska flytta igen.
Jag vet inte hur de här barnen ska kunna få en normal uppväxt
när de åker som skottspolar mellan olika hem.
-Barn behöver stabilitet. -Det är vårt mål.
Det här blir hans tredje hem sen han började här.
Kan du hämta honom?
Han är inte här. Det är en del av problemet.
Han blir utåtagerande och skolkar.
Har du nån aning om var han är?
Jag gissar att han är hemma.
Fosterföräldrarna struntar i om han går till skolan.
Det vet ni säkert redan.
Har ni adressen?
Vi tar den gärna, ifall att den inte stämmer.
-Hej, Philip. -Vad hände?
-Ingen fara.
-Vi räddade honom. -Ja.
-Hur kan det vara fel? Han är ett barn. -Du har rätt.
-Det här var inte min avsikt. -Ingen fara. Ingen är arg.
Du måste ta hand om dig själv nu.
Vi ville finnas här för dig när du vaknade.
Hur gick det?
De vet inte var han är. De blev förvånade över att nån bryr sig.
Det här påminner om stället vi räddade honom ifrån.
Ja.
Hallå! Letar ni efter Alex?
Ja. Vet du var han är?
-Kanske. Vad har han gjort? -Ingenting.
-Vi ska ta honom till ett annat hem. -Varför sa ni inte det?
Jag slipper gärna det lilla miffot.
Var är han?
Där bakom. Han har en läskig lya där.
Men säg inte att jag sa det.
Jag vill inte vakna med en ekorre under kudden.
Aleksander?
Chefen.
Aleksander?
Hej, kompis.
Vad gör du där bakom?
Dina pommes kallnar.
Det är lugnt.
Nej.
Jag tabbade mig.
Nej. Direktören borde ha gett nån annan uppdraget.
Det var avsett åt mig. Det skulle lära mig en läxa.
Så funkar det nog inte.
Jag försökte göra nåt bättre, men förvärrade allt istället.
Du räddade hans liv. Det är väl inte att förvärra allt?
Jag vet vad han blir när han blir vuxen.
Okej, men tidslinjen är föränderlig. Det sa du själv.
Nej. Jag vet.
Hur då?
Historiker får uppdateringar från historiska arkiv.
Enligt protokoll 2H får jag inget säga,
men jag funderar på att skita i det.
Så...
...du vet saker om oss.
Sånt som ska hända oss.
Därför får jag inte prata om det.
Jag borde ha hållit tyst. Förlåt.
Var det därför du hindrade mig från att döda Jeff?
Vad är det?
Det kommer att hända ändå, va?
Klockan 15.00.
Vem ska göra det?
Jag beklagar det som hände din mamma.
Ja. Cancer är hemskt. Min pappa dog i det.
Och du hamnade i fosterhem. Du har redan varit på några ställen.
Det måste ha varit svårt.
Vad gör du?
Du var ju hungrig. Vi går och äter nåt.
Det går inte.
Jodå. Han bjuder. Ta vad du vill.
Jag ska ha lökringar.
Kom. Du får ta vad du vill.
Vi är tre stycken.
Okej. Ni kan stanna, men han är inte välkommen.
-Ursäkta? -Han får inte äta här. Han är portad.
-För vadå? -Vill du berätta?
Han stal mat på baksidan, hela burkar med jordnötssmör.
-Den lilla skiten har nog gjort det länge. -Du, kom igen.
Vadå? Jag borde ha ringt polisen.
-Han var hungrig. -Det är alla. Det är en restaurang.
-Han är ett barn. -Inte mitt barn.
-Du är verkligen lyckligt lottad. -Ursäkta?
Du har visst aldrig gått hungrig. Inte på riktigt.
Du har aldrig känt hur den långsamt urholkar en.
Det fysiska är inte ens det värsta.
Det är allt det andra som hungern slukar.
Ens förstånd, medlidande och mänsklighet.
Du har förlorat det helt på egen hand.
Skit ner dig. Jag försöker tjäna mitt levebröd...
Okej.
Vi går nån annanstans. Tack.
-Det måste finnas fler ställen. -Inte direkt.
Jag vet var vi kan få tag i nåt.
Det ligger i skogen.
Okej, kom då.
Det är inte långt.
-Vänta här. -Du behöver inte göra det ensam.
-Det blir bäst så. -Jag finns här om du behöver mig.
Vi måste tända en brasa att laga mat på.
Det låter vettigt. Vad ska vi laga?
Det är gott. Du ska få se.
-Vi kollar fällorna. -Okej.
Det här märker ut fällan.
Den som jagar två harar, fångar ingen av dem.
Mamma brukade säga så.
-Var det hon som lärde dig allt? -Hon och min bunicu.
Imponerande.
Kom. Det finns fler.
Ja!
Nej, ta den du.
Åh, nej! En prärievarg.
Den lider, Aleksander.
Chefen?
Vem är det till?
Pentru zâne.
Älvorna.
Mamma sa att de vakar över alla barn i skogen.
De skyddar en.
Jag vill att du ska veta en sak.
Dina fosterföräldrar, din fosterbror, barnen i skolan...
Det är inte ditt fel att de behandlar dig som de gör.
Jag vet det.
Du inte är ensam om att veta det.
Jag är ledsen för det som hände.
Att jag inte höll kontakten.
Vi borde äta nu. Det är godast varmt.
Säkert.
Vad tycker du?
Den godaste haren jag nånsin ätit.
Okej, det räcker.
Vi borde täcka över den med nåt.
Jag vill be en bön, som de gjorde för mamma.
Vilken bra idé.
Amen.
Lägg ner kransen...
...så håller vi en tyst minut.
Du gjorde det inte.
Det är sant.
Resenär 3468: Avbryt uppdraget.
Han blev budbärare.
Direktören ändrade sig.
-Varför det? -Det vet vi inte.
Tack vare dig, tror vi.
Tiden du tillbringade med Aleksander.
Det var första gången nån försvarade honom.
Du måste ha förändrat hans framtid.
Om direktören inte hade avstyrt det...
...hade jag dödat honom.
-Du gjorde det inte. -Men jag skulle ha gjort det.
Jag tänkte döda honom.
-Du följde order. -Det är ett barn.
Som ska växa upp och göra fruktansvärda saker.
Men tack vare dig blev det inte så.
Det var jag som gav order om minneshämmaren.
Ja.
Det fanns ingen anledning för dig att plågas.
Du var den enda som trodde att det skulle funka.
Vi gick med på att sopa igen spåren,
men du har aldrig mött dig själv förut.
Och Aleksander?
Han är på väg till ett nytt hem hos en bra familj.
Några få timmar med en bra man räckte.
Det är en seger, chefen.
-Kom nu. -Ja.
Nu åker vi hem.
Ursäkta. Kan jag hjälpa dig med nåt?
-Skulle du ta paketet? -Nej, jag lämnade det.
Det är till Jeffrey.
Förlåt. Det har inträffat så många stölder i området.
Det gör inget.
Jag hittade den under soffan.
Han älskar den.
Mamman talar till och med rumänska.
Vad bra. Det gläder mig så klart, men varför började vi inte här?
Det var inte den vägen han vandrade.
Det vet jag.
Jag undrar varför uppdraget inte var att förändra hans väg.
Det kanske det var.
Direktören bollar med miljardtals möjliga utvägar
som gäller miljarder människor på miljarder platser runtom i världen.
Om det verkar svårt att förstå vad som ledde till nåt,
är det för att det är omöjligt för oss att förstå det.
Jag hatar det.
Ja...
Men resultaten är tydliga.
Vad önskas?
Nåt med mycket alkohol i.
Vodka, gin, whisky...
Det där blir bra.
Brukar du gå hit?
Nej.
Jag är lika förvånad över att se dig.
En dålig dag.
Hela århundradet är kasst.
Men vi jobbar på det.
Jag ser dig fortfarande därinne.
Små glimtar.
Som...
...ditt sätt att röra händerna,
eller hur du ser ut när du tänker.
-Jag finns här. -Delvis.
Jag är ledsen för det som hände.
Vi fick en kort stund.
Det var inte tillåtet och det gjorde det spännande.
Men sen kom vi hit...
...och allt var så nytt och galet...
Vi försökte ta tillbaka den stunden,
istället för att göra det vi skulle.
Men vi löste det.
Ja, vi gjorde väl det.
-Vi är inte de vi var. -Nej.
Det är vi visst inte.
-God kväll, Ilsa. -God kväll, dr Teslia.
Ska vi ta ett parti schack?
Kanske sen. Först måste vi kolla diagnostiken.
Du kommer inte att känna nåt.
Säg till när den är laddad.
Okej. Den är laddad.
Och...
-...kör programmet. -Okej.
-Stopp, Ilsa. -Okej.
-Nåt är fel. -Nej.
Min kapacitet har ökat avsevärt.
Skrämmer det dig, dr Teslia?
Nej, naturligtvis inte.
Det gläder mig.
Du behöver inte vara rädd.
Undertexter: Love Waurio