EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Du har trænet, Davie.
Ja, lidt.
Nej. Du har virkelig pumpet jern.
Jeg prøver at holde formen.
Åh nej. Jeg ved, hvad det handler om.
Hvad?
Davie er forelsket
Åh, Davie er forelsket
Davie er forelsket
Hej.
Jeg elsker dig som en bror, men jeg synger ikke duetter.
Det vidste jeg godt. Undskyld.
Men jeg ved, hvordan du har det.
Jeg havde det lige sådan med min Sandra...
...som dig med Marcy.
-Virkelig? -Ja.
Jeg svævede tre meter over jorden, når hun kom ind.
Hver gang.
Hun gjorde mig åndeløs.
Og hun ville have elsket dig.
Ja. Hun kunne godt lide søde drenge.
Jeg savner hende hver dag.
Jeg savner hende lige nu.
Ja, det ved jeg.
Hvornår skal jeg synge til jeres bryllup?
-Bryllup? Nej, jeg... -Ja.
Jeg ved ikke engang, om Marcy ville det.
-Elsker du hende eller ej? -Jo.
Det ved du. Det er bare... Det er kompliceret.
-Kompliceret? -Altså...
Jeg... hvad pokker betyder det?
For fanden...
-Okay. Det er tid til en hjertepille. -Dem smed jeg væk.
Hvad?
Jeg kunne ikke lide, hvordan jeg fik det.
Jøsses, Jim. Okay.
Vent. Jeg har dig. Okay.
Jeg skal bruge en ambulance straks.
Okay. Vent.
Kan du beskrive symptomerne?
Brystet gør ondt. Det er svært at få vejret.
-Har du følt det før? -Han er stoppet med ACE-hæmmere.
-Hvad hedder du? -Han hedder James Edward Bailey.
Jeg er hans socialarbejder og kender ham.
Skal han ikke på hospital?
Manden gør bare sit arbejde, Davie. Tag det roligt, okay?
Jeg hedder Jim, og...
...det er rart at møde dig.
Hold da op. Hvad skal du i dag?
Jeg skriver et forslag til at lave endnu en restaurant.
To på én gang? Får du ikke vildt travlt?
Jo.
Grant, du arbejder sent, især disse dage.
Hvornår har vi sidst spist sammen?
Det er noget tid siden.
Hvad med i aften?
Vi kar koordinaterne til næste mission.
Det kan fungere.
Tror du?
Jeg antager, du taler med en anden.
-Jeg skal nok nå det. -Godt.
Okay, men hvis du brænder mig af igen, så sig det.
Jeg spiser ikke vegansk, hvis jeg ikke skal.
Farvel.
Jeg er straks hjemme, Philip.
Tid?
Den er 10.07. Tre minutter endnu.
-Trevor, kom i skudposition. -Modtaget.
-Hvad er der sket med dit hoved? -Jeg faldt af cyklen.
Ligner det ikke terror at skyde flyet ned?
Når de opdager, at flyet var fyldt med miltbrand,
vil FBI sikkert med glæde tage æren for at afværge katastrofen.
Flyet er ved jeres klokken et.
Lavt over vandet.
Aktiver.
Du er klar.
-Jeg har målet. -Vent på min ordre.
Tid?
Flyet smider miltbranden om 90 sekunder.
Målet er i rækkevidde.
Afvent.
-Tres sekunder. -Jeg afventer.
Skyd.
Trevor, skyd.
Trevor!
Noget er galt.
Hvad pokker skete der?
Et andet hold fuldførte vist vores mission.
Jeg... Jeg er ked af det. Jeg stivnede.
Du hvad?
Det er okay. Direktøren sendte et andet hold.
Vil du fortælle noget?
Ja.
Hej.
Hvad er der?
Jeg har stirret på min telefon og frygtet den...
...og troet, at jeg skulle have svære opkald, men...
...jeg har ikke fået nogen.
Det er meget værre.
En klient døde. Min første klient.
Husker du Jim? Du mødte ham engang.
Det er okay.
Du ville have syntes om ham.
Hvad skete der?
Det var et hjerteanfald.
Jeg tog med på hospitalet.
Han bad mig sikre, han var på stue med mange folk,
så han kunne få venner.
Ingen fra hans familie har ringet. Ikke en eneste.
Som om de er ligeglade.
Det er du ikke.
Kom her.
Et soveværelse, en hule.
Køkkenet har nye hvidevarer.
Masser af opbevaring.
Vaskemaskine, tørretumbler. Så...
Jeg tager den.
Første og sidste måneds leje og depositum.
Behøver du andet?
Seks andre er på listen til lejligheden.
Det kommer an på referencer.
Ville et opkald fra en FBI-agent sætte mig øverst på listen?
-Ven? -Chef.
Frk. Shannon. Ikke for noget, men jeg behøver beviser.
Hvornår vil du møde ham?
Lægerne kaldte det temporal afasiforskydning.
Det nedslider evnen til at opfatte tidens gang.
Jeg føler måske, at et sekund er gået, men i virkeligheden er det minutter.
Til sidst bliver jeg så indelåst, at det er katatonisk.
-Jeg har aldrig hørt om det. -Der har kun været ét andet tilfælde.
Han var tidligere det længst levende menneske.
Siger du, det kun sker for folk, der har haft flere værter?
Ja, det var teorien.
Det første tilfælde tog lang tid, før det opstod.
Det sker hurtigere med mig.
Jeg ville ikke sætte missionen i fare.
Jeg troede, jeg havde tid.
Vi må kunne gøre noget.
-Hallo? -Agent McMillan?
MacLaren.
Direktøren er dukket op igen og vil tale med en "0115".
Jeg ringer bare til dig.
Vi kommer straks.
Han har været der længe.
Hvad taler de mon om?
At han overhovedet taler med Direktøren er utroligt.
De er færdige.
Nå?
Vi har diskuteret, hvad der sker med mig. Jeg havde ret.
Jeg har tidlig temporal afasi.
Det blev nok sat i gang af AI-udtrækningen, jeg undergik.
-Hvordan kurerer jeg det? -Det kan du ikke.
Direktøren må have en plan.
Ja. Alt skal nok gå.
Kan du udføre missioner?
Nej. Ikke flere missioner til mig.
Mine symptomer kommer med stigende hastighed.
Pauserne i tid, jeg har oplevet, bliver værre.
Snart er jeg låst inde i timevis, så dage.
Jeg kan ikke hjælpe Rejsende-programmet.
Hvad pokker talte I om så lang tid?
Jeg prøvede at sige, det ikke var dens fejl. Den føler sig ansvarlig.
-Den er den. -Der er ingen grund til at pege fingre.
Jeg har altid vidst, jeg skulle dø sådan.
Direktøren og jeg har lavet en aftale.
Jeg har levet nok.
Værten er stadig ung og sund.
Direktøren sender en ny Rejsende til kroppen.
-Jøsses, Trev. -Det er okay, venner. Det...
-Nej. Jeg vil tale med den. -Stop.
Den bør ikke kunne tage et liv.
Jeg er gået med til det. Det er gjort.
Hvornår?
Jeg har 36 timer til at få styr på ting.
Venner, det her er...
Åh gud, Trevor.
...gode nyheder.
I får en ny ingeniør. Der bliver passet på holdet.
Må jeg tale med Sandra Bailey?
Undskyld, Sandra Wilson.
Mit navn er David Mailer.
Jeg er socialarbejder, og jeg ringer på vegne af Jim.
Du må have hørt fra hospitalet nu.
Det er ikke om udgifter til begravelsen.
Det er der styr på.
Du står som nærmeste slægtning,
så jeg ville fortælle, at begravelsen holdes i parken
over for St. Lucy om to dage, og vi håbede...
Ja. Øh...
Jeg kan ikke så godt lide ordet "taber".
Og jeg synes slet ikke Jim var det.
Så... Nej, jeg forstår, at jeres ægteskab var svært
til sidst, men til sidste åndedrag
havde Jim kun dejlige ting at sige om dig.
Og jeg tror, du gik glip af at vide,
hvor fantastisk han var.
Og hvis du ikke kan se forbi...
...årtier gamle problemer for at vise din respekt,
så synes jeg, at det er trist.
Så hav en god dag.
Lort!
KAN DU MØDE MIG VED BASEN I AFTEN?
HVORNÅR?
FINT
Værsgo.
-Jeg sender dig papirerne. -Tak.
Vil du...
-Vil du se det? -Ja.
-Her er fint. -Ja, det er et niveau op.
Skal du have hjælp til at flytte?
-Er det et rigtigt tilbud? -Hvorfor ikke?
Jeg har kun et par kasser. Jeg ville ikke tage så meget med.
Jeg ved, du savner din søn.
-Stop -Jeg er holdleder, du kan tale...
Leg ikke holdleder med mig.
Det er vi forbi.
Okay.
-Hvis det er alt, du behøver fra mig... -Hvad sagde du?
Dette. Jeg henviste til...
Undskyld. Det er...
Alt det med Trevor, det...
Jeg forstår.
Jeg går nu.
-Tak... for din reference. -Det er holdledere til for.
Pis med dig!
Det lyder ikke godt.
Det er ikke mit problem.
-Hvad er det her? -Middag.
Til hvem?
Dig og mig.
Hvor er Philip?
Jeg bad om lidt privatliv.
Min hjerterytme fordoblede sig lige, og mit ansigt rødmer.
Jeg vil ikke nævne andre fysiologiske responser.
Jeg vil bare spise middag.
Er det ikke optakt til noget?
Det er bare middag. Jeg har lavet pomfritter.
For vi kunne altid spise middag... efter.
Jeg prøver ikke at forføre dig.
Jeg vil bare bruge tid med dig.
For at sige farvel.
Hvad?
Du har vist haft en hård dag.
Ja, faktisk.
En af dem, jeg arbejder med, fik en dødelig diagnose.
Hvor forfærdeligt. Kræft?
Det er en hjernesygdom.
Jeg kender ikke detaljerne. Det er bare trist.
Hvor gammel er han?
Jeg ved det ikke helt.
Nogle gange er han et barn. Ofte er han...
Ved du hvad?
Lad os tale om din dag.
I morges tog jeg ud for at shoppe til denne aftensmad.
-Som var lækker. -Tak.
Jeg indsendte jo et forslag
-til Pattersons anden restaurant. -Ja. Jeg krydser fingre.
Men nu tænker jeg, at det ikke bliver så overvældende,
for jeg kan bruge elementer, de kan lide,
fra restauranten jeg laver nu.
Kun belysningen duer ikke i det nye.
Men jeg tror, jeg kan...
Undskyld, du kunne ikke være mere ligeglad.
Hvorfor siger du det?
Du er FBI-agent, Grant.
Min verden er så kedelig til sammenligning.
Kat, det her er livet.
Alt jeg gør, når jeg ikke er med dig,
er for at bevare lige præcis de ting.
Uden de ting har mit arbejde ingen mening.
Når du siger det sådan, så var min dag temmelig imponerende.
Et øjeblik.
Det er da løgn.
Jeg har fået meget vin.
Apropos Patterson,
så har de inviteret os ud på deres båd næste weekend.
Båd, som på havet?
Der sejler både hen, Grant.
Okay. Jamen, jeg...
Jeg vil gerne møde dem.
Du introducerede mig for familien Patterson for år tilbage.
Nå, familien Patterson. Jeg troede...
Jeg hørte forkert.
Tænk, at du har lavet den aftale med Direktøren.
Jeg kan ikke tro, at Direktøren ville foreslå sådan en aftale.
Jeg ved ikke, hvem jeg er mest sur på. Hvorfor er du så rolig?
Det er ikke første gang, jeg gennemgår det.
Mine kone og jeg var de første to succesfulde bevidsthedsoverførsler.
Tidlige forsøg i programmet var med en mand og en kvinde.
Hun var et par år ældre end mig i vores første værter.
Et par år yngre anden gang.
Tredje gang var der over et årti mellem vores kroppe.
Men det var lige meget.
Vi var sjælevenner.
Vi opfostrede børn i tre separate livstider.
Hun var hele mit liv.
Og indtil nu
var hun det første og eneste tilfælde af temporal afasi.
Jeg husker, at Direktøren arbejdede på det.
Ja, så du husker, at sygdommen ikke kan kureres.
Jeg er ked af det, Trevor.
Derfor giver det mening at lade Direktøren bruge denne vært.
Jeg har set en, jeg elskede, forsvinde først i øjeblikke,
så timer og dage.
En af de sidste gange vi var sammen,
spurgte hun, om hun måtte se sollyset for sidste gang.
Jeg ved ikke, om du husker det, men før isen helt dækkede vores kuppel,
var der én udækket plet,
hvor sollyset stadig kunne strømme ind.
Det var så smukt.
Hun kom aldrig tilbage derefter.
Du elskede hende.
Når man bruger hele livstider med nogen,
så bliver det mere end det.
Der er ikke et ord for det.
Men ja, det gjorde jeg.
De øjeblikke, I havde til sidst, må have været dyrebare.
Ja, det var de.
Det var de.
Hvad, hvis jeg vil have de øjeblikke?
Med det her stjæler du den tid fra alle andre, som elsker dig.
Jeg ville hellere spare dig for det.
Jeg er tilfreds...
...med min beslutning.
Det skete lige igen.
Det gjorde det.
Det vil fortsætte med at ske, Grace.
Jeg håber, du respekterer beslutningen.
Jeg kan ikke konkurrere med tre livstider.
Hvordan er pomfritterne?
De er fantastiske.
-Hej. -Hej. Er du den nye lejer?
-Carly. -Jessica.
Hvad laver du?
Det var rart at møde dig.
-Hvem er det? -Vores nye nabo.
Hej.
Okay, en gang til.
-David, du er klar. -Nej, jeg bliver aldrig rigtig klar.
Og jeg er dårlig til at holde tale.
Jeg sveder og går i panik,
og så snubler jeg over ordene som en...
Du sagde det lige for mig, og det var godt.
Jeg kan sige alt foran dig.
Når du holder din tale,
så find en i publikum og lad, som om de er mig.
Lad som om? Kommer du ikke?
Jeg kendte ikke rigtig Jim.
Ja...
Okay. Ved du hvad? Hvis du ikke kommer,
så kan jeg ikke gøre det.
Det er fint. Hvorfor taler folk også offentligt?
Behøves det? Der er andre måder...
Okay. Jeg kommer.
Så find mig i publikum og sig din tale til mig.
Okay?
Tak.
Trev?
-Hvor længe har du siddet der? -Som om du ikke ved det.
Vi kan færdiggøre dit arbejde. Du var tæt på en kur.
Ikke tæt nok.
Vi havde adgang til meget mere avanceret teknologi,
-og jeg ramte stadig en mur. -Du havde ikke mig.
Jeg læste dine plan om et subneuralt implantat,
som modvirkede symptomerne.
Kan vi ikke bygge det?
Det er bare hardwaren.
Implantatet duer ikke, hvis det ikke kan forudsige anfald,
-og det kræver... -Software, altså mig.
Direktøren fandt, at der ikke var en langsigtet løsning.
Jeg kender dens evner og begrænsninger. Derfor er vi her.
Direktøren behøver folk til samarbejde.
Hvor ofte har du haft oddsene imod dig i det 21. århundrede
og stadig reddet dagen?
Tro mig, det er Direktøren i ærefrygt for.
Hvorfor tror du, at du må bryde så mange protokoller?
Det har aldrig tænkt på.
Jeg er intelligent. Udnyt i det mindste det.
Okay, hør efter.
Vi har meget at gøre og under 24 timer til det.
Det bliver et angreb fra tre fronter.
Philip og Carly hjælper Trevor med at lave implantatet.
-Jeg... -Vent.
Direktøren har besluttet sig.
Vi kunne vise, der er en anden løsning?
Vi skifter dens mening.
Lad ikke, som om du er uenig.
Er det implantatet?
Jeg gjorde mit bedste for at lave de oprindelige tegninger.
Det forbinder til parietallappen og basale ganglier,
udløser en blanding af elektriske signaler
og et syntetisk stof, der får mig ud af pausen.
-Til parietallappen? -Der kommer du ind.
Hjernekirurgi er farligt.
Alternativet er, at han bliver slettet og dør.
-Hvad gør du? -Den svære del.
Hver gang Trevor pauser,
optager vi, hvornår det sker...
TID
...hvor længe han er ude...
VARIGHED
...og tiden mellem pauserne.
INTERVALLER
-Sker pauserne ved faste intervaller? -Nej da.
Når jeg har data,
bruger jeg Ilsa til at lave en fraktal forudsigelsesalgoritme,
da forskydningerne er asymmetriske.
Hvis du bringer Ilsa ind i det...
Jeg regner med det.
I mellemtiden skal I optage pauserne, bygge implantatet og skaffe mig data.
Ud af min stol.
Det bliver et helaftensprojekt.
Siger navnene "Brent" og "Jessica Moore" dig noget?
Hvorfor?
Jeg føler, jeg bliver suget ind i noget.
-Jeg har ingenting. -Du må ikke sige det.
Menneskehjernen har ikke den kapacitet, som I tror.
Undskyld.
Det er okay.
Giv slip!
Hvad? Hvad er der?
Hvor længe?
Tolv sekunder.
Det her er så...
...sært.
Fjorten minutter og fem sekunder.
Kom så, din møgunge.
Ikke mere håndarbejde for dig, okay?
Okay.
Du pausede i forklaringen af converteren,
så jeg måtte udfylde hullerne.
Fungerer det her?
Så længe materialet er som indkapslingen.
Okay.
To minutter og 52 sekunder.
Hurtigt. Hvilket materiale? Tykkelse på ledninger?
Kirurgisk stål, 0.0...
...3-3.
Har jeg været væk i to timer?
Ja. Det er del af processen, Trev. Vi kommer nærmere.
Det ser godt ud.
Det burde være nok data.
Lad os få det til Ilsa.
-Tak. Jeg ved, det er sent. -Jeg var vågen.
Må jeg blive denne gang?
-Nej. Gå din vej. -Men vi sætter pris på det.
Godaften, Ilsa.
Jeg har noget spændende, jeg vil have din hjælp til.
Godaften, Grace. Jeg vil gerne høre om dit projekt.
Jeg kunne ikke lave det bedre selv.
Så længe det virker.
Jeg har faktisk ikke besluttet, om jeg vil det.
Jeg tror, jeg har snydt døden for længe.
Måske er det tid til at lade det ske.
Sig ikke det.
Det er meningen, jeg skal dø.
Det ved du allerede, ikke?
Min død må være med i din sidste opdatering.
Jeg ved det ikke.
Jeg har set flere tidslinjer. I nogle dør du, i andre ikke.
Det sker ikke hele tiden.
I hvert fald ikke endnu.
-Du kan ikke leve sådan. -Det er sært.
-Hjælper pillerne ikke? -Jeg er stoppet med dem.
Jeg vil være lige så overrasket som alle andre over,
hvad der sker som det næste.
Du må fokusere på her og...
Han er væk igen.
Det tager nok noget tid.
Du bør hvile dig.
Jeg er okay.
Okay.
Nej, det er okay.
Lige nu skal du bare passe på dig selv, okay?
Igen. Fra sidste kæde.
De næste 70.000 variationer af sekvensen stopper også ved et lignende sted.
Igen.
Yderligere udforskning af denne vej vil ikke lykkedes.
Hvad tog dig så lang tid? Hvorfor lyder du anderledes?
Jeg bruger Ilsas stemmeprogram for at tale.
Okay. Jeg ignorerer, du har haft mulighed for at snakke til mig uden at gøre det,
selvom du ved, det driver mig til vanvid.
Jeg har forsøgt at minimere kontakten med Ilsa.
Din intelligens smitter af.
Ikke sært, at Teslia gerne lukker os ind. Vi har brug for din hjælp.
En permanent løsning er umulig at udregne
selv med mine evner,
på grund af termodynamikkens 2. lov.
-Entropi. -Korrekt, 3468.
Jeg har allerede fortalt dette til 0115.
Direktør, jeg ved, det ikke er en permanent løsning,
men intet menneskeliv er det.
Lad os bare give ham mere tid.
0115 og jeg har en aftale, hvor han ikke lider,
men stadig hjælper den store plan.
Du burde ikke kunne overveje den mulighed.
Det var hans forslag, ikke mit.
Jeg er ligeglad.
Du kan ikke sætte sende en ny ingeniør og forvente, de fungerer lige så godt.
Det har jeg ofte gjort.
Trevor er speciel. Du må bare tro os.
Du vil redde ham på grund af følelser.
Jeg reddede dig på grund af følelser. Husk på det.
Jeg må respektere 0115's beslutning om at blive slettet.
Direktør, Trevor vil gerne dette.
Han udtrykte tvivl ved jeres base
for seks minutter og 12 sekunder siden.
Hvad? Nej.
-Dejligt at se jer. -Nej, vent! Tvivl er menneskeligt!
Fjern den ærefrygt fra fjæset.
Direktøren er et kæmpe fjols.
Vi har, hvad vi behøver.
Nå?
Direktøren vil ære den oprindelige aftale med Trevor.
-Er det så slut? -Nej.
Grace fik, hvad hun behøvede fra Ilsa, før Direktøren kom.
Sluk strømmen og tag batterierne ud af jeres telefoner.
Vil I ikke se Trevor igen?
Sluk jeres sendere. Vi gør det her alligevel.
Hej Marce. Jeg er her.
Jeg skrev adressen til dig...
Folk begynder at ankomme, og...
Jeg ved, det er tidligt, men jeg ville bare vide, hvor du er.
Det er David.
Langsomt.
Hey, langsomt.
-Hvordan har du det? -Jeg er træt.
-Hvad sker der? -Proceduren lykkedes.
Har I slukket strømmen til kameraerne?
I har blændet Direktøren?
Vi kunne ikke skifte dens mening.
Så forstår jeg ikke.
Vi gjorde det alligevel.
Uden at spørge mig?
Du var væk.
Det var min beslutning, jeg havde forliget mig med.
Jeg har brudt en aftale med Direktøren.
I har slettet det, der skulle være mit sidste bidrag.
-Vi ville ikke miste dig. -Valget var mit.
Det var ikke dit valg.
Som dengang du tog Grace Day ud i skoven og ville redde hende
fra sletning?
Vær ikke en hykler!
-Hvad laver du? -Holder min del af aftalen.
-Trevor. -Nej.
-Kom nu. -Stop!
Jeg gemmer mig ikke!
Den kan stadig tage værten, som vi aftalte.
Måske skiftede den mening alligevel.
Eller måske har denne ting gjort værtskroppen ubrugelig.
Måske er den ikke nyttig længere.
Trevor, du...
Okay.
Så er det protokol 5.
Hallo?
Det er lidt ud af det blå,
og jeg ved, vi kun mødtes i går,
men... for hvad det er værd,
skal du vide, du ikke er alene.
Tak.
Kan du ikke nå min dør, så råb.
Jeg hører dig, og jeg kan godt håndtere det. Forstår du?
Tak for dine bevægende ord, pastor.
Hej, jeg hedder David.
Tak for at komme.
De fleste af jer kender mig, men for dem, der ikke gør, så hedder jeg David.
Hvilket jeg lige har sagt.
Min far døde, da jeg var 16.
Det var en bilulykke.
Jeg husker politiet ved huset, da jeg kom hjem skole,
der ville forklare min mor, hvad der var sket,
men hun troede ikke på dem, som, ja, er sært.
Men hun var overbevist om, han stadig levede,
og at han ville komme hjem på et tidspunkt.
For min far havde ikke planlagt at dø, han...
...efterlod mere gæld, end hun kunne klare.
Så da de tog huset, hvilket skete hurtigt,
ville hun ikke tage afsted.
Og jeg så dem fjerne hende med magt.
Jeg gemte mig på den anden side af gaden,
for jeg troede, de også ville tage mig.
Jeg taler bare om mig selv, men jeg fortæller det, fordi...
...det var præcis den dag, jeg mødte Jim.
Min kære ven, Jim, som så en 16-årig mig
i en meget slem del af byen, som vi alle kender, og sagde...
"Hvad fanden laver et barn som dig her?"
Og han havde ret. Jeg hørte ikke til der. Det gør ingen af os.
Alle hører til hos folk, der elsker dem.
Jim var en af de folk.
Han trak mig til Socialforsorgen og sagde:
"Denne knægt hører ikke til hos os."
Det sluttede ikke der.
Han fik mig til at love, jeg ville besøge ham.
Tro mig, ironien ved at skulle besøge en mand på gaden
for at sørge for, jeg ikke endte der, var ikke tabt på mig.
Men jeg tog turen ned i byen
for at finde en afdanket,
alkoholiseret, gammel musiker,
og se til ham hver anden dag.
For jeg ville være som Jim.
Hvem ville ikke det?
Hvem ville ikke være så positiv hele tiden?
Så omsorgsfuld?
Hvem ville ikke
bytte deres bedste dag for, hvordan Jim altid må have haft det?
Han var en kraft.
Han sagde, han aldrig havde haft en dårlig dag.
Han behandlede hver dag som en gave.
Han behandlede alle personer som en gave.
Jim var min første klient.
Men på en måde var jeg hans. Og...
...han gav mig mere, end jeg nogensinde kunne give igen,
lige indtil dagen han døde.
Jeg savner ham allerede.
Hej Bert. Godt at se dig.
Jeg forventede dig ikke her, fru Wilson.
Heller ikke jeg.
Smukt.
Det var en god idé.
Det bringer minder tilbage, ikke?
Måske er det, fordi jeg kigger på havet, men...
...husker du, jeg brækkede armen,
mens jeg surfede, og du selv måtte skifte dækket?
Ja, min gamle Jeep.
-Jeg elskede den bil. -Det gjorde du.
Hvad husker du ellers?
-Jeg kan ikke lade være med at tænke... -Hvad?
...på min første julefest hos FBI,
og jeg sneg dig ned til skydebanen.
Du blev sært tændt af at skyde en pistol for første gang.
Det har du nævnt før.
Jeg mener dette sted.
Her er dejligt. Hvad skal jeg sige?
Det var her, vi mødtes, Grant.
-Det var min 25 års fødselsdag. -Ja. Det var en smuk dag i august.
Det var skyet, som i dag, men fortsæt.
-Hvad laver du? -Hvem ventede jeg på?
-Hvad handler det om? -Hvad var klokken?
Jeg husker ikke alt...
Det var præcis klokken 15.
Du kom op til mig derfra. Jeg ventede på John.
Han var min forlovede.
Han var en time forsinket, og jeg var rasende.
Du startede en samtale, og det blev til middag,
som blev til resten af natten.
Husker du, det første du sagde til mig?
At jeg ikke burde gifte mig med en,
som brændte så smuk en kvinde af på hendes fødselsdag.
I det øjeblik,
lige hvor vi står,
troede jeg, jeg mødte manden, jeg skulle bruge resten af livet med.
-Selvfølgelig husker jeg det. -Nej, det tror jeg ikke.
Du er ikke den mand.
Kat...
Tekster af: Jesper Sodemann