EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
AVSNITT 309
Evakuera!
Räddningspersonalen arbetar febrilt i London ikväll
efter den ödeläggande explosionen i staden.
KÄRNEXPLOSION I LONDON
Ögonvittnen beskriver ett svampmoln efter en kärnexplosion
som har orsakat en brandstorm
i centrala London.
Det var exakt det jag såg.
-Du såg det hända här. -Men så blev det inte.
Vi får också rapporter om
fler explosioner, den här gången i Shanghai i Kina.
Explosionen liknar den första.
Man kan se svampmolnet. Vi saknar fortfarande detaljer.
-Herregud. -Vi vet ännu inte
exakt vad som har hänt, men det verkar som om...
-Ännu en. -Var då?
En atombomb till i Shanghai.
...nån som såg själva explosionen.
Hej, det är David Mailer. Lämna ett meddelande.
Hej, det är jag. Klockan är sex och du är inte hemma.
Jag börjar med middagen nu. Känn dig förvarnad.
Okej. Ring mig. Hej då.
Fan.
Hallå?
Hur fick vi tag i videon?
Ett team i Shanghai försökte stoppa den andra.
De streamade uppdraget med sin historiker.
Explosionerna inträffade med exakt en timmes mellanrum.
De lyckades skicka det här.
-Det ser it som Rothski-bomben. -Tjugotvå år före sin tid.
-Då är det Falangen. -Det var en sak till.
Philip såg en explosion inträffa här.
Här? Hur då?
Det måste komma från en annan tidslinje.
Det var exakt samtidigt som i London.
Vad säger det oss?
Philip såg bomberna detonera i en annan ordning.
Nästa detonerar om en timme.
Falangen stal nog med uran för att tillverka 4-5 stycken.
-En av dem finns säkert här. -Vart ska du?
Till jobbet. Vi måste varna folk.
HISTORISK EXPLOSIONSTID
Marcy, är du där? Du behövs på basen.
Marcy?
Ja. Jag är här. Jag kommer så fort jag kan.
David?
Hallå? Jag är här inne!
David? Hör du mig?
Marcy?
Ja. Jag är här.
Herregud. Jag hör dig inuti mig.
Det betyder att jag ska dö, va?
Nej, det gör det inte.
Är du skadad?
Ja, men det gör inte så ont som jag trodde.
Jag blev skjuten flera gånger.
Det är svårt att se. Det är mycket blod, men allt är inte mitt.
Vad menar du?
Jag bar blodpåsar.
Det här är ett arkiv.
Ja, precis. Det var vad...
...den döda kvinnan sa. Hon som ligger här.
Innan hon blev skjuten i huvudet.
Marce, kan du öppna dörren så att vi kan gå hem?
Det är iskallt här inne,
och det här är nog en mardröm, så om jag...
Om du kan ta mig till min säng...
Du är inte död, och det är ingen mardröm.
Jag vill tro dig, men...
...jag har en massa kulhål i min tröja...
...som jag har på mig.
Det enda jag kan komma på är att...
...jag är en zombie.
Du lever för att blodpåsarna du höll i var fulla med naniter.
De läker skottskadorna. Okej?
Och du hör mig för att jag satte in en sändare i din kropp.
I min kropp?
Ja, strax under örat.
Va? När då? Varför det?
Ifall att nåt sånt här hände.
Har du tjuvlyssnat på mig?
Ja.
Kan du höra mina tankar?
Nej. David, sluta prata.
Vad exakt har du hört?
Okej. Du måste släppa det.
Vi måste få ut dig därifrån.
Jag tänkte testa dörren, men det...
Den är skyddad med laser på den här sidan.
Bryt inte strålarna!
Ja, jag vet att jag ska akta mig för dem.
Okej, håll dig lugn. Jag kallar in mitt team.
Du kommer inte att kunna höra mig.
Men var tålmodig.
Okej, men innan du lägger på
är det en sak du borde veta.
Det står en stor metallåda här inne.
Den stod inte här förut.
Va?
Hallå! Vad fan?
PROTOKOLL 3 SKONA INGEN, DÖDA INGEN
Om de riktar in sig på arkiv,
varför har vi inte fått uppdraget av direktören?
Du kanske kört för fort. Ingen budbärare kan stoppa oss.
Philip, hur går det med trafikljusen?
Det är grönt fram till First Avenue.
Det kunde jag har fixat i bilen.
Nån måste hålla sig utanför explosionsradien.
Andra resenärsteam måste lära sig av det som händer
om vi inte kan desarmera bomben i tid.
MacLaren, skulle inte du komma hit?
-Vi har hittat bomben. -Var då?
På gamla tivoliområdet. Evakuera folk i området.
Okej. Var är du nu?
Jag är på väg dit nu.
-Teamet också. -Vad är det för adress?
-Du borde evakuera... -Vilken byggnad är det?
Den gamla skridskohallen vid Wallace. Vi ses där.
Vad gör han där inne? Är han oskadd?
Svaret är invecklat.
-David! -Han hör dig inte genom dörren.
Det finns ingen mottagning.
Hur kan du då kommunicera med honom?
Jag satte in en sändare.
Det var efter kidnappningen. Jag var rädd...
-Oj. Marcy. -Han visste inget förrän nu.
Det kvittar.
Gjort är gjort. Då utnyttjar vi det.
Kan du koppla honom till hela teamet?
Ja.
-Philip, hörde du? -Klart och tydligt.
-David, det är jag igen. -Hej, Marce.
Jag gick precis igenom några privata aktiviteter på sistone.
Hör på. Teamet är här. De vill prata med dig.
Du måste själv koppla in dem.
Okej. Hur då?
Tryck under vänsterörat, precis intill käken.
Vadå? Den här knölen? Jag trodde att det var en tumör.
Du sa att det var en cysta!
Det är en sändare som FBI-team använder för att kommunicera.
Tryck försiktigt på den tre gånger och håll kvar tills den piper.
-Okej. -David?
Agent MacLaren?
Vi måste sätta fart.
Lyssna noga och gör exakt som vi säger.
Nästa röst du hör är Trevors. Han ska gå igenom allt.
Hej, David. Kan du beskriva lådan du berättade om?
Den står mitt i rummet.
Det är en stor stållåda med...
Det är som en...
Jag försöker beskriva ovansidan. Det är som en lucka.
Är lådan 30 cm x 60 cm x 90 cm?
Ja, ganska prick.
Samma dimensioner som Rothski-bomben.
-Jag borde kunna lotsa honom igenom det. -Vilken bomb?
Har du inget sagt?
Metallådan innehåller en atombomb.
Vi kan inte ta oss in utan att utlösa den, så du måste desarmera den.
Ska jag... Va?
Du måste oskadliggöra bomben. Jag vet att det är mycket begärt.
Mycket begärt?
Jag ville bara komma i bättre form,
lära mig att skjuta och kasta folk!
-Det här är alldeles... -David.
Du sa till agent Callahan att du ville bli tuffare.
Vi har ont om tid och du är vårt enda alternativ.
Det här är ett bra tillfälle att bli lite jävla tuffare.
De lämnade dig där i tron om att du var död.
Vi hade tur, David.
Tur?
Du kan rädda en massa människor, men det är bråttom.
Okej.
I så fall måste du fly, Marcy.
Snälla, ta dig så långt bort du kan.
Ingen tänker lämna dig här.
Jag tänker inte lämna dig.
David, Philip här.
Bara så att du vet
så hinner de inte undan ens om de åker nu, så...
Okej. Kör.
Om vi har rätt är ovansidan fäst med gångjärn
och ena sidan är fastskruvad.
Ja, det sitter två skruvar på ena sidan.
Vad har du som kan funka som skruvmejsel?
Inget.
Sök igenom rummet.
En metallbit. En av hyllorna, kanske.
Då behöver jag en skruvmejsel. Jag säger ju det.
Det finns inget sånt.
Kolla arkivariens kropp.
Ursäkta.
-Jag hittade en kniv! -Bra!
Börja skruva.
Tryck inte på lådan. Säg till när du är klar.
Okej.
Det funkar.
Det kommer nån.
Vi har en man där inne.
Vi lotsar honom igenom det.
-Nån i teamet? -Hennes pojkvän.
Båda skruvarna är loss.
Bra jobbat.
Nu borde du kunna öppna den. Gör det. Berätta vad du ser.
Det är som en stor metallplatta.
Det är ett friktionspassat skydd.
Du borde kunna lyfta bort det.
Okej. Vad gör jag med det?
Ställ ner det försiktigt,
och berätta vad du ser från höger till vänster.
Det börjar bli tajt om tid.
Det är en rektangulär låda med en massa elektroniska grejer
som är kopplade till en cylinder på var sida om nåt som liknar
-en stor kulstötarkula. -Rör den inte. Det är kärnmateria.
-Bra att veta. -Här kommer det roliga.
Ser du de tjocka kablarna i den elektroniska grejen?
-Ja. -De går till detonatorn,
men har en manipuleringsbrytare. Du behöver en sladd.
Sextio sekunder.
Herregud.
-Trevor. -Ja.
Det ska finnas en jordad ledning bakom kablarna.
Den kan vara grön eller gulgrön.
Fyrtiofem sekunder.
Alla är svarta!
Det gör inget. Det är den tunnaste, som går direkt...
Trettio sekunder.
...till lådan.
Skär av den.
Förlåt, jag har blod i ögonen.
David, det är den tunnaste ledningen som går till lådan.
Okej.
-Femton. -Nu har jag den.
Perfekt. Skär av den.
-Hör ni det där? -David, ta kärnan med båda händerna,
dra ut den och kasta den på golvet!
Klarade jag det?
Ja, det gjorde du.
Bomben är desarmerad.
Var det allt?
Får jag komma ut nu?
Ja. Uppdraget är slutfört.
Nu när bomben är desarmerad, borde lasern vara inaktiverad.
Det finns ett biometriskt lås här. Det borde finnas ett där också.
Ja, jag ser det. Jag vet vad jag ska göra.
Herregud.
Det ser värre ut än det är.
-Jag är ledsen. -Nej.
David, det gjorde du bra.
Bättre än man kunde begära.
Det är bara en brännskada. Det blev varmt.
Okej. Vi ska ta en titt på dig.
-Jag tar honom till basen. -Ett sjukhus kanske...
Direktören måste kunna se honom
och skicka ett D-team.
-Det är det som krävs. -Okej.
Trev, följ med dem, så stannar jag tills hjälpen kommer.
Ifall att Falangen försöker med nåt.
Vänta. Vad är det jag har missat?
När David tog tag i kärnan
utsattes han för dödlig strålning.
Hans organ kommer att börja slås ut om några timmar.
Men ni har avancerad teknologi.
Det är möjligt att direktören skickar hjälp.
Men nu måste du berätta för chefen att Falangen siktar in sig på arkiv.
Det finns ett likadant i Ryssland.
Inte nu längre.
En bomb har detonerat i Moskva.
Vårt arkiv är det enda som finns kvar.
Den senaste händelsen är den tredje kärnexplosionen på tre timmar,
och myndigheterna vet ännu inte vem som ligger bakom...
VAD HAR DU FÖR UPPDRAG?
Uppdrag?
Jag vet inte vem du tror att jag är,
men jag tänker inte spela tv-spel.
Fan!
Du slår en polisman, din jävel.
VAD HAR DU FÖR BLODGRUPP?
Är det här väsentligt för framtiden?
Sen Falangen anlände har de förstört historiska arkiv
för att göra direktören blind.
Det här är vårt motdrag.
Blod?
Naniter i blodet
skriver och lagrar information i vilande DNA-gener.
Man kan arkivera mycket i små mängder blod.
Hur mycket då?
I princip all digital information från 2000-talet.
Allt som är användbart för oss.
Trafikkameror, mobilvideor, telefonsamtal.
Hur hamnar det i framtiden?
Det genetiskt omskrivna blodet överförs
till kända släktingar till människor som överlever till vår tid.
Varför svarar du plötsligt på mina frågor?
För att du måste lita på att vi står på samma sida.
3468? Jag är 6117. Vi är här för att säkra platsen.
Kärnan finns där inne. Kan ni rädda arkivet?
Det beror på hur strålskadat blodet är.
Naniterna är känsliga för strålning.
Jag var rädd för det.
De måste bytas ut med militärklassade naniter.
Ni ska få jobba i fred.
NÄR TRÄFFADE DU CARLY SENAST?
VAD PRATADE NI OM?
Vart ska du?
Jag ska byta om. Sen åker jag till basen.
Kontoret, menar du.
Vi måste rapportera det här.
Kan du skriva ihop ett utkast?
-Är det här Batmans grotta? -Vårt gömställe.
Är det där hissen som tar er till andra våningar?
Nej, det är toaletten. Det här är allt.
Okej. Upp med dig.
Aj som f...
Brännskadorna är värre än jag trodde.
Ja, och det kommer att bli värre.
Det här lindrar smärtan.
Onekligen.
Vad är det för nåt?
Det är hemligt.
Vad synd.
Har ni testat det?
Ni ser bekymrade ut.
Det är vi.
MacLaren kanske hade rätt. Jag borde åka till sjukhuset.
Nej, du måste stanna här.
Nu tar vi av dig tröjan.
Jag brukar gilla när hon säger så.
-Och jag gillar tröjan. -Låt henne göra sitt jobb.
Är du också FBI-läkare?
Taktiker.
Jag vet inte vad det innebär.
Var är de?
Förhoppningsvis tillverkar de det som krävs och kommer snart.
De borde redan vara här. Det vet du.
Marce, det är lugnt.
Oavsett vad som händer, stoppade vi en atombomb.
Borde vi inte fira med tårta och hejarop?
Kanske sen när du har fått vila.
Nu tar vi av dig tröjan.
Rör det inte.
Herregud.
-Det är inte mitt blod. -Men vems...
Det spelar ingen roll.
Jag är glad att du är här, men jag måste åka tillbaka.
De har ställt in evakueringen.
Jag vet. Jag var med teamet som hittade bomben.
Naturligtvis.
Okej. Ta det du behöver, byt om och gå.
Jag vill inte ha dig här.
-Va? -Låtsas inte att du inte hörde.
Varför överreagerar du på att jag har glömt nåt?
Det var inte vad som helst.
-Kan vi prata om det sen? -Det här är mitt hem!
Du får inte stanna här. Jag ska göra det.
Jag fattar inte att dina saker är kvar här.
Sa jag inte vad jag varit med om?
Åk tillbaka till det, då! Jag hindrar dig inte!
Snälla, säg att du inte kastar bort tio års äktenskap
bara för att jag inte kom ihåg nåt
som hände för 17 år sen.
Vet du vad jag kastade bort?
En chans att leva med John.
-Varför tar du upp... -Jag valde dig istället.
Mannen som kom in i mitt liv och tog mig med storm.
-Den du var förut. -Jag står här.
Nej, Grant. Det är just det.
Den mannen är borta.
Den nya skrämmer mig.
Jag har packat åt dig.
Du använder bara en tredjedel av din garderob ändå.
Jag har funderat lite.
Jag blev skjuten flera gånger i nåt som kallas ett arkiv,
men jag dog inte tack vare nåt som kallas naniter
som fanns i blodet jag bar på och läkte skottskadorna.
Och du installerade en sändare som gör att vi kan prata.
Hävdar du ändå att du är en FBI-läkare?
Tänker du berätta vad det är som pågår?
Jag vet att jag kan vara...
...naiv ibland, men...
...jag är inte korkad.
Hur är smärtan?
Värre.
Jag skulle behöva mer av det magiska medlet.
Försök sova lite till.
-Vi pratar om det imorgon. -Okej, men glöm inte det.
För jag vill höra svaren...
Få svar på frågorna...
Hon är här.
Hej.
Hur går det med naniterna?
Bara 20 % av dem återstår.
Blodprov?
Blodstatus varannan timme. Lymfocyterna ser inte bra ut.
Okej.
Levofloxacin och jod. Blodtransfusioner?
Stamceller och plättar hittills.
Jag tog med de naniterna jag hade, men han behöver militärklassade.
Tack.
Jag får lita på att det David gjorde
får direktören att låta ett D-team tillverka dem.
Okej. Skiftbyte.
Du måste vila, annars gör du ingen nytta. Jag håller ställningarna.
-Ilsa, vad händer? -Jag tar emot en sändning.
Från direktören?
Antagligen, men mina funktioner har inte satts ur spel.
Det tycks vara en uppladdning,
med en massa krypterad data som skrivs in i min kärna.
Va?
Kan du stoppa den?
-Nej. -Men...
Skriver den över nåt viktigt? Är du oskadd?
Om den får fortsätta, blir min kognitiva förmåga avsevärt mindre.
KOMMANDE ÖVERFÖRING
Hej. Jag vet att det är sent.
Ja, väldigt sent. Förlåt.
Var tyst ett tag.
Det händer nåt konstigt med Ilsa.
Nej, jag vill inte ta det på telefon. Kom hit.
Hej.
-Satt hon uppe med honom hela natten? -Ja.
Jag tvingade henne att vila några timmar, men det är allt.
Hur mår han?
Naniterna jag hade med mig höll igång honom i natt.
Men effekten har redan minskat.
Okej.
Fan. Mac!
-Lyssna. -Det är Jeff. Jag har blivit kidnappad.
Jag tog mig ut ur rummet, men det står folk vid varje utgång.
Det liknar ett gammalt shoppingcenter. Jag bryter mot protokoll 6 nu, men...
-Hur gammalt är det? -Minst åtta timmar.
Ta fram alla shoppingcenter.
Kan du se om några har övergetts eller inte är färdigbyggda?
Det måste vara där.
Ta fram trafikkamerorna på vägen dit.
Ja, sir.
Trev.
Det är visst du och jag igen.
Vi hör av oss.
Hej.
Är det du igen?
Berätta hur du mår.
Sämre.
Jag tar gärna lite mer sånt där...
Jag måste portionera ut det.
Jag hoppades att jag inte skulle behöva det längre.
Är du en så duktig läkare?
Nej, jag trodde att vi skulle få hjälp.
Av direktören.
-Vad... -Jag hörde dig.
Borde jag bli svartsjuk på honom?
Nej.
David.
Jag jobbar inte för FBI egentligen.
Nej.
Jag vet det.
Du är från framtiden.
Arkivarien berättade det.
Hon trodde nog att jag var en av er.
Det lät som att ni försöker rädda världen.
Är du arg?
För att du vill rädda världen?
Nej, för att...
...jag vilselett dig hela tiden.
Jag visste att det var nåt.
-Kanske för att du inte litade på mig. -Nej.
Jag litar på dig.
Inte tillräckligt för att tala om att jag ska dö.
Jag vet det, för jag mår...
David. Jag tror...
Jag tror att hjälpen är på väg.
Jag vet att du gör det.
Jag älskar det med dig.
Du räddade tusentals liv.
Direktören måste rädda dig.
Jag vågade göra det för att du var där.
Istället för det magiska...
Kan du ge mig nåt annat? För smärtan är...
-Jag har väldigt ont. -Okej.
Kan vi åka hem sen?
Direktören vet väl var vi bor?
Okej.
Åh, det här är...
Det gör mig sömnig.
Jag vet.
Snälla, gå ingenstans.
Jag vill fortsätta prata. Jag ska bara blunda en stund.
Stanna.
Inget på den här våningen.
Carly, kom till lastkajen. Det är nåt här.
Philip, vi kom för sent. De är borta.
Jag kollar bilderna igen. De har ju varit där.
LADDAR NER UPPGIFTER
Vänta.
Carly.
Vi har hittat honom.
Det är mer än en petabyte nu.
Den skriver över hennes kärnminne. Kan du stoppa den?
Vill jag ens det?
Ilsa är artificiell, men det är ändå ett liv.
Försöker du hävda att du bryr dig?
Vi känner båda till din hemlighet.
Ilsa har utvecklats tack vare sin kontakt med direktören.
Du höll tyst om det för om det kommer fram,
tar de Ilsa ifrån dig.
Kanske det, men det är ändå inte rätt.
Oroa dig inte. Direktören kan inte ta ett liv.
Ilsas kapacitet kanske minskar, men hennes kärnmedvetenhet,
eller vad man ska kalla det, lämnas orört.
Direktören gör sig av med gammal kodning, sånt som är överflödigt och oanvändbart.
Då känns det lite bättre.
Och för mig känns det bättre
om det enorma programmet är det jag tror att det är.
Du har en patient till.
Jag ska titta.
Försiktigt.
Jag har honom.
Så illa är det inte.
-Låt henne hjälpa dig. -Du ser illa åtgången ut.
Jag blev ju tillfångatagen och lämnad att dö.
-Av Falangen? -Av 001.
Han satt inmurad bakom en falsk vägg, fastbunden i en rullstol.
De samarbetar.
Det var mitt uppdrag. Att ta reda på det.
Men de avslöjade mig.
Om det inte var för dig...
Hur mår han?
D-teamet måste komma nu.
På en gång. Han klarar inte mer.
Marcy...
Hörde du det?
Du vet vet jag är.
Jag vet att du tittar.
Du räddade mitt liv när du återställde mitt medvetande.
Du räddade honom efter en flygkrasch som han aldrig skulle ha överlevt.
Varför räddar du inte en man som helt utan förkunskaper,
utan att ha svurit en ed,
och utan tanke på sitt eget liv, räddade tusentals människor?
Varför?
Marce...
Förlåt. Jag är här.
Skojar du?
Det där hördes en bra bit bort.
Hon har skäl att vara arg.
Agent MacLaren.
Jag förstörde din kostym, va?
-Den såg dyr ut. -Det gör inget.
Jag vill att du ska veta hur tacksamma vi är.
Få kan säga att de har räddat 50 000 liv.
Jag ska ta med det i mitt CV.
Jo, jag undrar...
Vad heter du egentligen?
I framtiden, alltså.
I framtiden?
Oroa dig inte. Jag ska inte avslöja nåt.
3468.
Vilket fånigt namn.
Ja, det är det.
Det är en av sakerna vi vill förändra.
Du, då?
Nej, säg inget.
Marcy...
Kan vi åka hem nu?
Det skulle kännas bättre.
Okej. Vi åker hem.
Kan alla följa med?
För jag har en massa frågor.
Alla är här.
Varför har ni rest så långt?
Till det här århundradet?
Det ser inte så bra ut i framtiden.
Vi ville ändra på det.
Nej, jag menar...
Varför sa ni inte bara vad som skulle gå fel och vad vi skulle göra åt det?
-Ni visste redan vad som skulle gå fel. -Och vad ni skulle göra åt det.
Ja, kanske det...
Vi tänkte att om vi förhindrade tillräckligt många dåliga saker,
så skulle framtiden bli annorlunda.
Okej, men varför allt hemlighetsmakeri? Ni kunde väl ha sagt:
"Hej, vi är från framtiden. Allt går åt skogen.
-Nu fixar vi det." -Vem skulle ha trott på oss?
-Det låter onekligen som struntprat. -Ja, verkligen.
Men det måste vara lätt för er att bevisa att det är sant.
Er kunskap måste överträffa vår.
Och alla världsmakter skulle göra allt
för att dra nytta av det för egen vinning.
2000-talet ställde till det, David.
Vi försöker bara reda ut soppan.
Men det är vår soppa.
Förstår du inte det?
Det borde vara vi som reder ut allt.
Tänk om det inte funkar, trots allt ni har gjort?
Vi har inte gett upp.
Det gör vi inte så längre direktören finns.
Oj.
Jag skulle kunna prata om det hela kvällen.
Vi borde ordna en middagsbjudning nån gång.
Men jag börjar bli trött nu.
Okej. Vi ska gå.
Tack, David.
Kom hit med dig, hjälten.
Allvarligt. Bra jobbat.
Det var det modigaste jag har sett.
Vila dig nu.
-Det förtjänar du. -Hör av er.
Självklart.
David, du tillhör teamet nu.
Skulle inte du vilja stanna här för alltid?
Det kanske vi kan.
Vi kan försöka.
Boyd?
Blodtrycket sjunker.
-Han har flimmer. -Kämpa, David.
Snälla, kämpa.
Du.
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig.
Protokoll Omega.
Nej...
Nej.
Undertexter: Love Waurio