EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Kom an.
Koser du deg med den? Ok.
Så innser han at koppen ikke på langt nær er stor nok,
men han klarer ikke stoppe.
Han sitter fast i trafikken og tisser i en kaffekopp.
Og den fylles sakte opp.
...leter etter svar
etter historiens største atomangrep,
som rystet flere hundre tusen på tirsdag.
Vi vet ingenting om hvilken terroristorganisasjon...
Takk.
-Ting er ganske sykt, hva? -Ja.
Trodde aldri vi måtte bekymre oss for protokoll Omega.
Når du tenker på antall potensielle revisjoner
og mulige utfall,
har direktøren gått bort fra millioner av tidslinjer.
Vi er nok med i de fleste.
-Ja, men jeg men jeg lever i denne, så... -Ja.
Ja.
Hva henger på hodet ditt?
Hjerneimplantat.
-For? -Midlertidig afasi. Tidlig fase.
Kult.
Vi melder han savnet innen 24 timer.
Den blir gitt av 3569 etter hun er dratt hjem.
Han kom ikke hjem fra jobb. Det er alt hun trenger vite.
-Vi tar oss av resten. -Jeg sier fra.
De vil klandre oss, det vet du.
Rart Yates ikke har ringt allerede.
Jeg bør nok gå på kontoret.
-Kan du si det var fraksjonen? -Det har jeg.
Men etter dette vil de ikke tro et ord vi sier.
Ja. Etter dette forstår jeg dem.
Ja, jeg faller enda bort.
Det er en midlertidig løsning.
Det er ingen kur, selv i fremtiden.
Bytter man vert nok ganger er det uunngåelig.
-Har du byttet mange ganger? -Ja.
Jeg var et tidlig testobjekt for bevissthetsoverføring.
Så du er veldig gammel, da.
Ja, ganske forbanna gammel.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Hva mener du?
Er jeg politi? Det er alt?
Det gikk som protokoll 5, men jeg er lege.
-Vi har fortsatt oppdrag. -Har vi?
Kanskje direktøren gikk bort fra tidslinjen,
men vi må ikke det.
Vi kan ikke bare lage egne oppdrag.
Hvorfor ikke?
Da er vi som fraksjonen.
Da har vi fortsatt et oppdrag å fullføre. Finne 001.
Hvordan da? Han kan hoppet inn i hvem som helst.
-Uten direktørens hjelp... -Jeg vet ikke.
Vi må prøve.
Jeg går nå.
Du blør.
-Pokker. -Her.
-Jeg kan bandasjere deg. -Nei.
-Du må gå. -Kom her.
Kom her.
Hva?
Jeg synes bare så synd på deg.
Kan jeg spørre om noe?
Hva som helst. Så klart.
Fremtiden er ikke bedre, er den?
-Protokoll 2, Marcy. -Protokoll Omega, Jeff.
Sannheten?
Ingenting direktøren har gjort har endret noe.
Men jeg tror vi kan endre det.
Hei, skal jeg gjøre det ferdig? Ja?
Ok.
-Hvor skal du? -Hjem.
-Jeg kjører deg. -Nei. Du vil bare snakke.
Det er bra å snakke.
Jeg vet hva du vil si, jeg er opplært til å si det samme.
Du føler deg bedre for det skal hjelpe, men det gjør ikke det.
-Marcy. -David...
David var et menneske som gjorde menneskeheten verdt å redde.
Han representerte det.
Og han er et bedre menneske enn alle her.
Og direktøren gjorde ingenting for å redde han.
Så jeg er ferdig.
Skal jeg gå etter, sørge for hun kommer trygt hjem?
Nei.
La henne gå.
Agent MacLaren.
Betjent Conniker.
-Takk for redningen. -Hold kontakten.
Det skal jeg.
Sir...
Jeg har grunn til å tro at angrepene
ikke var forutasket av de reisende.
Da har jeg grunn til å tro at du er en av dem.
Det er en motstandsgruppe som heter fraksjonen.
Jeg vet alt om fraksjonen.
Deres politiske motpol.
Det endrer ikke at det uranet
i alle de atombombene
kommer fra samme mine i dette landet.
Jeg var der med agent MacLaren og teamet
da de desarmerte den fjerde bomben.
Ok, så vi skal overbevise russerne og kineserne
at selv om alle bombene som gikk av i går
kan spores til oss,
ble tilfeldigvis den på amerikansk jord desarmert?
For de gode reisende reddet oss fra de onde reisende?
Høres det overbevisende ut?
Nei.
Alle gruppene vi overvåker sier det samme.
"Protokoll Omega." Hva er det?
-Jeg skal spørre. -Finn en annen måte. Stoler ikke på dem.
Gjør det bra.
Nå er vi én nervøs general fra en atomkrig.
Tenker du på hva du hadde gjort
om du ikke ble med i reisende-programmet?
Nei. Aldri tenkt på å gjøre noe annet.
Ja, meg også.
Men jeg hadde kanskje ikke tatt samme avgjørelse
med det jeg vet nå.
-Var det andre valg? -Ja. Livet.
Et liv som ikke er tilegnet opplæring og krig.
-Livet uten protokoll 4. -I kupler
oppvarmet av en sviktende reaktore på en diett av gjæ r og resirkulert vann?
Vi klamret oss til livet, Carly, vi levde det ikke.
Ja, si det til moren og søstrene mine.
De klarte le hver dag,
forelske seg, få familier.
Du har i det minste en kone å gå hjem til.
Reisende, rapporter til disse koordinatene.
47,2531 grader nord,
122,4523 grader vest.
Hva var det?
Bare én måte å få vite det.
-Du er ikke seriøs? -Hvorfor ikke?
Du vet den beskjeden ikke var fra direktøren.
Det er en felle av fraksjonen.
Og om fraksjonen jobber med 001?
Da er vi neste bak en murvegg.
Vi tar forhåndsregler.
Hva ellers skal vi gjøre, Carly?
Bokstavelig talt alt annet.
Vi kan gjøre hva vi vil.
Jeg kan ikke tvinge deg, men jeg drar.
Trevor, er du der?
Jeg trenger hjelp.
Sendingene fortsetter om det dødelige terroristangrepet...
TRE ATOMBOMBER RYSTER VERDEN
Nesten 48 timer etter første angrep
er få spørsmål besvarte. Myndighetene...
-Trev? -Ja, kompis?
Hvor er Marcy?
Hun har gått. Bare oss her.
Så Marcy har gått hjem?
Skal vi meditere i 20 minutter? Klarne hodene.
Hei, det er David Mailer. Legg igjen en beskjed.
Hei, taxi!
Marcy?
Herregud.
Philip, hva gjør du her?
Beklager.
Ok, bare gå i stua. Jeg kommer.
Carly, ser du noe?
Ikke enda.
Vent.
En mann går av båten.
Agent MacLarsen.
Glad du kunne komme.
Ok.
Betyr navnene "Vincent Ingram" eller "Katrina Perrow" noe for deg?
Vil bare snakke.
Da bør du snakke,
du har ti sekunder før jeg får noen til å skyte hode av deg.
-Jeg vil ha en avtale. -Åtte sekunder.
Jeg melder meg for direktøren og tar konsekvensene
hvis du forteller meg om protokoll Omega.
Forteller deg?
Det var ikke en protokoll da jeg ble sendt tilbake.
Seriøst?
Du går for det?
Yates, er dette deg?
-Hvordan visste du det? -Seriøst?
Kunne du ikke gitt han en lapp på øyet og en katt å stryke på?
Du må snakke med mine overordnede.
De er mine også. Hvorfor tekstet du ikke?
De stoler ikke på deg. Tre atombomber gikk av.
Og du så oss desarmere den fjerde. Hvordan kunne du...
Det er greit. Vi går.
-Alle. Inkludert skarpskytteren. -Nei.
Carly, du og Trevor drar i min bil.
Det tar ikke lang tid.
Mottatt.
Blir gjerne med, sjef.
Dette er min protokoll 5, husker du?
Ok, greit.
-Hvem spilte budbærer? -Johansons barn.
Vil bli skuespiller.
Hun er god.
Så jeg anbefaler å ikke gjøre det mot noen.
Men lag en klo med venstrehånden, slik.
Og når du kommer ned...
Å! Pokker.
Nybegynnerflaks varer ikke.
-Gin. -Jeg...
Det er T-skjorta.
-Regler er regler. Ok. -Det er T-skjorta.
-Sant? Fortsett. -Enda en runde og så...
Philip.
Hei, Philip.
Hei.
Du så noe på badet, sant?
Jeg ville ikke gjort det. Det vet du?
Nei.
Jeg vet du ikke vil ta medisinene, men hjelper de,
så må du ta dem.
Jeg kastet dem.
Og bare en arkivar kan gi mer.
Jeg er glad det går bra.
Ta vare på deg selv.
Ja.
David var en god mann.
Unnskyld, hva gjør...
Hva gjør du? Slutt!
Carly!
Oppussing?
-Alt må sikres. -Fordi?
Vi har bygget en versjon av det vi kaller STA,
Romtiddempende feltgenerator.
De sier det er umulig for direktøren å se oss.
Den er bevoktet i etasjen under
om du ser etter av-knappen.
Den forhåndsregelen var unødvendig.
Dir. Stevenson, en ære å møte deg.
Skru av senderen.
Senderen min?
Ok.
-Den er av. -Bra.
Jesus! Ok. Den er av.
Gi meg en grunn til at jeg ikke skal ta dere.
Bomben ble bygget av fraksjonen. De er fortsatt der ute.
Protokoll Omega, hva betyr det?
Det betyr at direktøren ikke vil blande seg i tidslinjen.
-Hva betyr det? -Ingen flere budbærere eller oppdrag.
De som var reisende kan leve livet ut,
som de er, som de vil.
Hvorfor gjør han det?
-Det kan vi ikke vite. -Gjett.
Det kan bety vi har lykkes
og er på den optimale veien mot en bedre fremtid.
Det kan også bety at fremtiden ikke kan reddes,
samme hva dere gjør.
Det er sant.
Hvorfor skal vi tro deg?
Det er opp til deg, sir.
Men jeg vil hjelpe med alt jeg kan, og jeg forteller alt du vil vite.
Jeff.
Hei, ville bare se til deg.
-Se hvordan det går. -Takk.
Jeg har med noe.
Det er smak til vann, laget av blader.
-Bare tilsett kokende vann. -Ja, jeg vet hva te er.
Jeg har fått sansen for det selv.
Vil du komme inn og ta en kopp?
Hvis det er greit. Men jeg vil ikke...
Kom an. Kom inn.
Sett deg.
Ser ut som du har vasket.
Ja, prøver å holde meg opptatt.
Jeg klarer meg. Jeg trenger bare tid.
Tid, ja.
Gjør ikke alle?
Jeg vet hva du har vært gjennom, Marcy.
Gjør du?
Vel, ikke alt.
Jeg kan ikke tenke meg hvordan det var
å gå gjennom omstarten, å miste de minnene.
Direktøren tok kona mi også.
Du mener kona di i fremtiden.
Død med budbærer.
Akkurat som David.
Dyrebart liv, ebbet ut foran øynene mine.
Men vi kan ikke klage.
Vi sa fra oss den retten
da vi la skjebnen vår i den maskinens hender.
Beklager du gikk gjennom det.
Jeg lurer på om enda en omstart er mulig.
Er Ellis sin bakdørskode til direktøren begravet der et sted?
Jeg tror ikke det.
Jeg tror det.
Virkelig.
Uansett... Det er godt å se deg hel igjen, Marcy.
Jeg bør ta den.
La meg hjelpe deg.
Dere!
001 er i Jeff!
Han er etter Ellis sin bakdørskode. Han tror den er i hodet mitt.
Jeg trenger hjelp!
Marcy?
Mac, Trevor? Hører dere meg?
Jeg må ha falt bort.
Jeg hørte ikke alt, men Marcy er i trøbbel.
Møt meg hos henne.
Mac, jeg har 001.
Pistolen er ikke ladet, Marcy.
Jeg kunne ikke risikert det som er i hodet ditt.
Ta henne.
Det er verdens ende. Alle kommer til å dø.
Før jeg sier ja til noe, vil jeg vite om fremtiden.
Jeg kan bare fortelle om da jeg dro.
Det er endret, fordi dere endret historien.
Ikke nødvendigvis til det bedre.
Det sies, selv etter alt vi har gjort,
er menneskeheten utrydningstruet.
En nyere reisende kan kanskje si mer.
Bare fortell historien du husker.
Hva gikk galt?
Nedgangen tok årevis, men dette tiåret var vendepunktet.
Når klimaendringene ble ustoppelige, ledet det til masseemigrering,
enorm overbefolkning i byene, hungersnød.
Eldgamle sykdommer dukket opp da polar-isen smeltet,
som utsatte menneskeheten for virus vi ikke var immun mot.
Det førte til massedød, kollaps av regjeringer, ressurser,
krig om restene.
Etterhvert, atomvinter.
Hvordan skulle dere stoppe alt det?
Hovedoppdraget
var å forhindre et asteroidenedslag i Atlanterhavet.
Helios.
Når en røntgenlaser skjøt mot en tidligere uoppdaget asteroide
fra USA, det går ikke upåaktet hen.
Det viser våre gode hensikt. Helios drepte millioner.
Generalplanen skulle slette alt det.
-Hvorfor gikk det ikke? -Det vet jeg ikke.
Men direktøren forsøkte videre.
Frem til i dag.
Agent MacLaren, i dag har landet blitt beskyldt
av Russland, Kina, selv av våre allierte,
for å detonere atomvåpen på deres jord.
Jeg sa det var fraksjonen.
-De vet ikke det. -Så la meg si det.
La meg si alt. Vi kan fortsatt fikse det.
Jeg kan ta kontakt.
-Vi trenger oversettere. -Det blir ikke nødvendig.
Carly, jeg er i leiligheten.
Jeg er der om noen minutter. Er hun der?
Nei. Og stedet er rasert.
Gud. Marcy, hører du meg?
Si det igjen.
Kom inn, Marcy. Er du der?
Pokker. Jeg fant senderen. Den er skåret ut.
Han har henne.
Du sa du ikke hørte alt. Men hva hørte du?
Noe om Ellis sin bakdørkode.
Hva skal de med den uten tilgang til direktøren?
Sjef, vi har et problem.
Philip, Mac har ikke på senderen.
Ok, jeg er nær huset hans. Jeg leter etter han.
Møt meg foran. Jeg vet hvor de skal.
Marcy, jeg beklager.
Jeg trodde direktøren ville stoppe han. De dopet meg.
Grace, hva har du sagt?
Sjef, er du her?
Ok.
Oi sann.
Det er godt, hva?
Jeg skal...
Jeg går bare.
Hvor mange reisende er i landet?
Reisende-team er nektet
å kommunisere med hverandre om det ikke beordres.
Vi har fanget flere reisende-celler i Russland.
De sa at fraksjonen kom fra USA.
De kom først fra fremtiden til USA, ja,
men de er spredt over flere land.
Etter å ha samlet makten i deres land.
Teamet mitt er på vei.
Protokoll Omega.
Hvorfor tror du koden er i hodet?
Grace sa det.
Og hvordan jeg kunne hacke direktøren med den.
-Beklager. -Hva om hun tar feil?
Da skjer ingenting, og jeg blir skuffet.
Har hun rett, blir direktøren permanent deaktivert
og fremtiden tilhører menneskeheten.
Mener du fraksjonen?
Ja.
-Ledet av deg? -De sier så.
Denne omstarten tar bort de vonde minnene, Marcy.
Minner om hvem jeg er nå.
Direktøren ga en mann du elsket en grusom død
når den kunne reddet han.
Hvordan kan du tilgi det?
Nå får vi begge hva vi vil.
La oss få det overstått.
Ikke skyt henne!
Vil du ha det som er i hodet?
Du får det ikke.
Nei!
Den andre måten tar lenger tid.
Reisende vil samarbeide, jeg lover.
Vi kan hjelpe å finne fraksjonen som er ansvarlig for bomben.
Og dere deler deres avanserte teknologier?
Ingeniørene har laget materialer og bygget enheter i tiår.
Deles teknologien rettferdig, så...
Vi gjør fremskitt.
Det er ikke tiden å forhandle fremtidens teknologi med verdenslederne.
Skal vi stole på hverandre...
-Hva skjer? -De overskrives.
-Direktøren gjør det ikke.. -Hvem da?
Jeg vet ikke. Det er umulig for direktøren
-å ta liv slik. -Stevenson.
Når skjedde dette?
Hold meg oppdatert.
Presidenten og statsrådene skrek i smerte og kollapset.
-Herregud. -Alle har det fint nå, sier de.
Det skjedde med speakeren også.
Dette er et kupp.
Jeg må til Washington. Arresten jækelen.
Ta hendene på hodet.
-Jo, du må tro meg. -Nå!
-Hør på meg. -Hold kjeft.
Det samme som skjedde presidenten
skjer nok med de andre verdenslederne.
La meg hjelpe deg.
Jeg må snakke med teamet.
Det er meg, hva skjer?
Hvor har du vært? 001 har tatt Jess som vert.
Nei.
Redningen var en felle for å komme til Marcy.
Hvorfor Marcy?
For å bruke Ellis sin bakdørskode mot direktøren.
Gjennom Ilsa. Hun er på Filmore.
Ja, vi tror det. Vi er snart der.
-Sjef, jeg må hentes. -Ok, henter deg på veien.
Du skal ingen steder.
Er jeg den eneste som ser dette?
RAKETTVARSEL
IKKE EN ØVELSE SØK DEKNING
Nei. Vi ser det også.
Du må komme deg ut.
Jeg må se sønnen min.
-Filmore er ikke langt herfra. -Det er ikke nok tid.
Jeg vet det. Gå.
Sjef, Carly er ute. Protokoll Omega. Ses på Filmore.
Ja, frue.
Jeg skal få direktøren trygg.
NORAD har oppdaget en rakettangrep fra både Russland og Kina.
Si hvorfor det skjer.
Den første reisende 001 har tatt over fremtiden.
Ikke spør hvordan.
-Har han avfyrt missilene? -Nei.
Det er nok generalene som følger ordre om å avfyre
om lederen deres blir overskrevet.
-Men han er årsaken. -NORAD sa vi er et mål.
Jo, du kan bli med meg, eller skyte meg i ryggen.
Farvel, Marce.
Beklager.
Trevor, hva gjør du?
001 må ha lastet opp bevisstheten sin til Ilsa.
Nei, han er ikke der.
Grace.
Grace, hei.
Han klarte ikke bruke bakdørskoden.
Marcy tok det fra han.
Hvor er han?
Han er overalt.
Jeg forstår ikke.
001 overførte bevisstheten til Ilsa,
og så ut på nettet.
Han er i dataer og servere over hele verden,
og venter på at fremtiden kommer, og så tar han over.
Jeg trodde ikke det betydde noe om jeg sa noe.
Jeg trodde direktøren ville stoppe han.
Jeg ventet bare.
Han vant.
Hva?
Så hvorfor kom vi hit?
Jeg beklager, Jo.
Det er over.
Kanskje ikke.
Kanskje alt vi trenger å fikse er rett foran oss.
Kanskje direktøren forventer at vi ser det.
Hvor mange tidslinjer ser du?
Bare én. Den eneste gjenværende.
Og den ender om ikke en av oss går tilbake.
Tilbake i tid?
Selv om en av oss kunne laste opp bevisstheten til Ilsa,
og selv om Ilsa hadde nok krefter...
Noe den har.
Direktøren sørget for det
ved å laste ned programmet inn i Ilsa midt på natten.
Selv da, kan vi bare sende noen
til når den siste reisende kom.
Nei, fra 431 år inn i fremtiden, det stemmer,
men ikke fra nå.
Rekkevidden til romtid-forvrengingen er proporsjonal med avstanden.
Hvor langt bak kan man dra.
Tjue år, lett.
Vi må bare tilbake til før 001 ankom.
Derfor har direktøren vært stille.
Han visste vi ville tenke på dette, og sendte oss alt vi trengte.
Jeg liker ideen, men vi trenger TELL.
Tid, elevasjon, latitude og longitude
for å sende en bevissthet til en spesifikk vert.
Man kan ikke gjette. Det må være eksakt.
Den 18. august, 2001, Whytecliff Park, eksakt klokken 15.00.
Når og hvor verten min møtte Kat.
Ok.
Jeg har en siste innvending, men den er stor.
Hvis det går,
ender jeg Grant MacLarens liv,
17 år før hans historiske død.
Kanskje jeg kan gi årene til noen andre.
Så...
...til vi ses igjen.
Det er en interessant mulighet.
Vel...
...skal vi gjøre dette,
så fort dere.
Jeg finner koordinatene til Whytecliff og MacLarens telefon.
Trevor, hjelp meg å laste programmet.
-Ser du, Jo? Det er fortsatt håp. -Håp?
Mac, dere gjorde dette.
Dere stoppet ikke menneskehetens kollaps.
Dere fremskyndet den.
Hvor skal du?
Se på himmelen.
Vakkert, ikke sant?
-Herregud. -Beklager.
Mente ikke å snike meg innpå.
Det går bra. Jeg ventet på noen. Han er sen.
Noen er sene typer.
-Nesten én time. -Ganske sen.
På bursdagen min?
-Han sliter. -Det gjør han.
John er kunstner. Han blir oppslukt i arbeidet.
Er han god?
Han er briljant, faktisk.
Kanskje han maler et portrett av deg.
Det er nok portrett i huset, tro meg.
Å. Jøss.
Spennende, vi traff hverandre akkurat, jeg bør nok la det ligge.
-Jeg elsker han, han gjør det bare ofte. -Si det til han.
Hvis han respekterer deg, er han ikke sen,
og han er sykt heldig
som har en så vakker og sjarmerende kvinne i livet.
Hva?
Jeg vet ikke om du flørter eller sier jeg skal gi han en sjanse.
Var jeg han, ville jeg hatt en ny sjanse.
Men jeg er ikke han.
Gratulerer med dagen.
SKRIV NY
REISENDE-PROGRAMMET MISLYKKES IKKE SEND 001.
MELDING SENDT
Hei!
Hvem faen er han?
Beklager, vil høre om du er på rett buss.
Denne skal til en tøff bydel.
Jeg vet det.
Like ikke behandlingen pasientene fikk
på det gamle sykehuset, så jeg begynner på et i Main.
Å. Jeg har klienter der. Jeg er sosialarbeider.
-Å. -Ja.
Er du lege eller...
-Sykepleier. Ja. -Sykepleier?
Greit.
Det er et travelt sykehus.
Du er advart. Mange tøffe saker.
-Jeg er ganske tøff. -Tror jeg på.
Jeg vil bare hjelpe folk som trenger det.
Ja. Jeg også.
Jeg heter David.
REISENDE-PROGRAM VERSJON ÉN STATUS: MISLYKKET
OMSTART LASTER
REISENDE-PROGRAM: VERSJON TO
BEGYNN
Tekst: Veronika Larsen