EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
AVSNITT 310
Kom igen.
Tyckte du att det var roligt?
Han insåg snart att koppen inte var stor nog,
men det var för sent att sluta.
Så där sitter han, fast i trafiken och kissar i en kaffekopp.
Nivån stiger sakta.
...fortsätter att jaga svar
efter den värsta kärnvapenattacken i historien,
vilket skakade om hundratusentals människor på tisdagen.
Vi vet inte vilken terrororganisation som ligger bakom...
Tack.
-Visst är det galet? -Ja.
Jag trodde inte att vi skulle behöva bekymra oss för protokoll Omega.
Med tanke på antalet revisioner och antalet möjliga utgångar,
har direktören säkert övergett miljontals tidslinjer.
De flesta lär ha en version av oss.
Ja, men jag lever i den här.
Ja.
Vad har du i huvudet?
Ett implantat.
-För? -Tidsafasi. Det kom tidigt.
Grymt.
Vi anmäler honom försvunnen om 24 timmar.
3569 får göra det när hon har gått hem.
Han kom inte hem från jobbet. Det räcker.
-Vi tar hand om resten. -Okej.
Vi kommer att få skulden.
Konstigt att Yates inte har ringt.
Jag borde åka till jobbet.
-Kan du berätta att det var Falangen? -Jag gjorde det.
Men nu lär de aldrig lita på oss igen.
Jag vet inte om jag kan klandra dem.
Ja, jag fastnar fortfarande ibland.
Implantatet är en tillfällig lösning.
Det är obotligt även i framtiden.
Det blir så när man byter värd flera gånger.
-Har du gjort det så många gånger? -Ja.
Jag var ett testobjekt för medvetandeöverföring.
Då måste du vara riktigt gammal.
Ja, jag är jävligt gammal.
Jag vet inte vad jag ska göra nu.
Vad menar du?
Ska jag bara vara polis?
Det var okej som protokoll 5, men jag är läkare.
-Vi har kvar vårt uppdrag. -Har vi det?
Direktören kanske har övergett vår tidslinje,
men vi behöver inte göra det.
Vi kan inte hitta på egna uppdrag.
Varför inte?
Då skulle vi vara precis som Falangen.
Då har vi ett uppdrag kvar: Hitta 001.
Hur då? Han kan ha övertagit vem som helst vid det här laget.
-Utan direktörens hjälp... -Jag vet inte, men...
...vi måste försöka.
Jag sticker nu.
Du blöder.
-Fan. -Kom.
-Jag kan bandagera såret. -Nej.
-Det behövs inte. -Kom nu.
Kom.
Vad är det?
Jag är hemskt ledsen.
Får jag fråga dig en sak?
Javisst.
Framtiden har inte förbättrats alls, va?
-Protokoll 2, Marcy. -Protokoll Omega, Jeff.
Ärligt?
Direktörens handlingar har inget gjort nån skillnad.
Men jag tror att vi kan ändra på det.
Ska jag ta över?
Okej.
-Vart ska du? -Hem.
-Jag kan köra dig. -Nej. Du vill bara prata.
Det är bra att prata.
Jag vet vad du tänker säga. Jag har fått lära mig samma sak.
Det ska trösta folk, men det gör det inte.
-Marcy. -David...
David var en man som gjorde mänskligheten värd att rädda.
Det var det han representerade.
Han var en bättre människa än nån av oss.
Men direktören gjorde inget för att rädda honom.
Jag har gjort mitt.
Ska jag se till att hon kommer hem?
Nej.
Låt henne gå.
Agent MacLaren.
Assistent Conniker.
-Tack för hjälpen. -Håll kontakten.
Det ska jag göra.
Sir...
Jag har skäl att tro att resenärerna inte låg bakom gårdagens attacker.
Då har jag skäl att tro att du är en av dem.
Det finns en motståndsgrupp som heter Falangen.
Jag vet allt om Falangen, tro mig.
Det är den politiska delen.
Det förändrar inte det faktum att uranet i alla atombomber
har spårats till samma gruva i vårt land.
Jag var med när agent MacLaren och hans team
desarmerade den fjärde bomben.
Ska vi övertyga ryssarna och kineserna om
att även om bomberna som exploderade har spårats till oss,
så bara råkade den som kunde desarmeras finnas på amerikansk mark?
För att de goda resenärerna räddade oss från de onda?
Låter det övertygande?
Nej.
Alla säger samma sak. "Protokoll Omega." Vad innebär det?
-Jag frågar MacLaren. -Nej, jag litar inte på dem.
Se till att det blir rätt. Kärnvapenkriget är nära.
Tänker du nånsin på vad du hade gjort
om du inte hade varit volontär i resenärsprogrammet?
Nej. Det var det enda jag hade i tankarna.
Jag också.
Men jag kanske inte hade fattat samma beslut om jag hade vetat det här.
-Fanns det andra alternativ? -Ja. Ett liv.
Ett liv som inte bara handlar om träning och strid.
-Ett liv utan protokoll 4. -Fast i kupoler,
uppvärmda av en bristfällig reaktor, och leva på jäst och återvunnet vatten?
Vi klamrade oss fast vid livet, Carly. Vi levde det inte.
Säg det till min mamma och mina systrar.
De lyckades ändå skratta varje dag,
och att bli förälskade och bilda familjer.
Du har åtminstone din fru att åka hem till.
Anmäl er genast på följande koordinater:
47,2531 grader norr,
122,4523 grader väster.
Vad fan var det där?
Det ska vi ta reda på.
-Menar du allvar? -Varför inte?
Meddelandet kommer inte från direktören. Falangen försöker gillra en fälla.
Falangen kanske samarbetar med 001.
Då hamnar vi bakom en tegelvägg.
Vi får vidta försiktighetsåtgärder.
Carly, vad annars ska vi göra?
Vad som helst.
Vi kan göra vad vi vill.
Jag kan inte beordra dig att följa med, men jag åker dit.
Trevor, är du där?
Vi behöver hjälp.
Vi fortsätter att rapportera om de dödliga angreppen...
TRE ATOMBOMBER ÖDELÄGGER VÄRLDEN
Det har gått 48 timmar sen attacken,
men få frågor har besvarats. Myndigheterna har...
-Trev? -Ja?
Var är Marcy?
Hon gick förut. Det är bara vi här.
Åkte hon hem?
Ska vi meditera i 20 minuter? Rensa skallen.
Hej, det är David Mailer. Lämna ett meddelande.
Hallå, taxi!
Marcy?
Herregud.
Philip, vad gör du här?
Ursäkta.
Okej, sätt dig i vardagsrummet. Jag kommer strax.
Ser du nåt, Carly?
Inte än.
Vänta lite.
En man går längs med båten.
Agent MacLaren.
Vad trevligt att du kunde komma.
Okej.
Betyder namnen "Vincent Ingram" och "Katrina Perrow" nåt för dig?
Jag vill bara prata.
Det är bäst att du börjar,
för om tio sekunder låter jag nån skjuta huvudet av dig.
-Jag vill göra upp. -Åtta sekunder.
Jag överlämnar mig till direktören
om du informerar mig om protokoll Omega.
Informerar dig?
Det fanns inte när jag skickades hit.
Jaså?
Menar du det?
Yates, är det du?
-Hur visste du det? -Allvarligt?
Varför inte ge honom en lapp för ögat och en katt att klappa?
Du måste tala med mina chefer.
De är mina chefer också. Varför messade du inte?
De litar inte på dig. Tre atombomber har exploderat.
Du såg oss desarmera den fjärde. Hur kan du...
Vet du vad? Okej. Vi åker.
-Allihop. Även krypskytten. -Nej.
Carly, du och Trevor kan ta min bil.
Det här går fort.
Uppfattat.
Jag kan följa med.
Det hör till mitt protokoll 5.
Okej, då.
-Vem spelade budbäraren? -Johansons unge.
Hon vill bli skådis.
Hon är duktig.
Gör inte det här mot nån.
Man formar en klo ned vänsterhanden.
Och sen för man ner den...
Fan också!
Nybörjarturen måste ta slut.
-Gin. -Men jag...
Din tröja.
-Regler är ju regler. -Din tröja.
-Okej. Fortsätt. -En omgång till. Sen...
Philip.
Philip. Hörru.
Du såg nåt i badrummet, va?
Jag skulle aldrig göra det. Det vet du väl?
Inte direkt.
Jag vet att du vill slippa pillren, men om de hjälper,
-så måste du ta dem. -Jag har kastat bort dem.
Bara en arkivarie kan ge mig fler.
Vad skönt att du är oskadd.
Du måste ta hand om dig själv.
Ja.
David var en bra kille.
Ursäkta, vad gör ni...
Vad gör du? Sluta!
Carly!
Bygger vi om?
-Allt måste programmeras om. -Varför det?
Vi har byggt en egen version av en rumtidsdämpare.
Den ska göra det omöjligt för direktören att se oss.
Den vaktas på våningen under, om du letar efter avstängningsknappen.
Det var inte nödvändigt.
Direktör Stevenson, det är en ära.
Stäng av din sändare.
Min sändare?
Okej.
-Den är avstängd. -Bra.
Herregud! Okej. Den är avstängd.
Ge mig ett enda skäl till att inte fängsla er alla.
Falangen byggde atombomberna. De är kvar där ute.
Vad innebär protokoll Omega?
Att direktören inte längre tänker ingripa i den här tidslinjen.
-Vad betyder det? -Inga fler budbärare eller uppdrag.
De som tillhör resenärsprogrammet kan leva sina liv
på det sätt de själva väljer.
Varför då?
-Det är omöjligt att veta. -Gissa.
Det kan betyda att vi har lyckats
och att framtiden nu ser bättre ut.
Det kan också betyda att hoppet är ute, vad vi än gör.
Ja.
Varför skulle vi lita på dig?
Det är upp till dig.
Jag är beredd att hjälpa till och berätta det ni vill veta.
Jeff.
Hej. Jag ville bara titta till dig.
-Kolla hur det går. -Tack.
Jag tog med nåt.
Det är blad som ger smaksatt vatten.
-Man lägger dem i kokande vatten. -Jag vet vad te är.
Jag har blivit förtjust i det.
Vill du komma in och ta en kopp?
Ja, om det går bra. Men jag vill inte...
Kom in.
Sätt dig.
Har du städat?
Jag försöker hålla mig sysselsatt.
Det ordnar sig. Jag behöver bara tid.
Tid, ja.
Behöver vi inte alla det?
Jag vet vad du har gått igenom.
Gör du?
Inte allt.
Jag kan inte föreställa mig hur det har varit
att bli återställd och förlora alla minnen.
Direktören tog min fru ifrån mig.
Din framtida fru, menar du.
Hon dog som budbärare.
Precis som David.
Livet släcktes mitt framför ögonen på mig.
Men vi har ingen rätt att klaga.
Vi gav upp den rätten
när vi lade vårt öde i händerna på en maskin.
Jag är ledsen för din skull.
Är en andra återställning möjlig, tro?
Finns Ellis bakdörr till direktören fortfarande där inne?
Jag tror inte det.
Jo, det tror jag nog.
Allvarligt.
Men... Det är trevligt att se dig hel igen.
Jag hämtar teet.
Jag kan hjälpa dig.
Hallå!
001 är i Jeff!
Han är ute efter Ellis bakdörr. Han tror att den finns i mig.
Jag behöver hjälp!
Marcy?
Mac, Trevor, hör ni mig?
Förlåt, jag var borta ett tag.
Jag hörde inte allt, men Marcy behöver hjälp. Möt mig hos henne.
Mac, jag har 001.
Pistolen är inte laddad.
Jag skulle aldrig riskera det som finns i ditt huvud.
Ta henne.
Världen går under. Alla kommer att dö nu.
Innan jag går med på nåt, vill jag veta mer om framtiden.
Jag vet bara hur det såg ut när jag åkte.
Men ni har förändrat historien.
Inte nödvändigtvis till det bättre.
Det enda jag vet är att människan riskerar att dö ut, trots allt vi har gjort.
Nån som anlänt senare kanske kan berätta mer.
Berätta om historien som du minns den.
Vad gick snett?
Nedgången tog åratal, men det här årtiondet var vändpunkten.
När klimatförändringarna blev ohejdbara, ledde det till massmigration,
överbefolkade städer och svält.
Forntida sjukdomar spreds när polarisen smälte,
och människan utsattes för virus som vi inte är immuna mot.
Det orsakade massdöd, myndighetskollapser, resursbrist
och krig om det som återstod.
Och till slut atomvinter.
Hur fan skulle ni stoppa allt det?
Ursprungligen skulle vi förhindra ett asteroidnedslag i Atlanten.
Helios.
När nån skjuter röntgenlaser mot en okänd asteroid
från USA:s fastland går det inte en obemärkt förbi.
Det borde bevisa våra goda avsikter. Helios dödade miljontals.
Generalplanen skulle förhindra allt det.
-Varför funkade det inte? -Det vet jag inte.
Men direktören fortsatte försöka.
Tills idag.
Agent MacLaren, mina motsvarigheter i Ryssland, Kina och andra länder,
anklagar oss för att ha sprängt atombomberna.
Jag sa ju att det var Falangen.
-Det vet inte de. -Låt mig berätta det, då.
Jag kan berätta allt. Vi kan reda ut det.
Jag tar kontakt med dem.
-Skaffa fram tolkar. -Det behövs inte.
Carly, jag är i lägenheten.
Jag är några minuter bort. Är hon där?
Nej. Stället är sönderslaget.
Herregud. Marcy, hör du mig?
Säg det igen.
Marcy. Hör du mig?
Fan. Hennes sändare ligger här, utskuren.
Han har tagit henne.
Du hörde inte allt, sa du. Vad hörde du?
Nåt om Ellis bakdörr.
Vad gör den för nytta utan direktören?
Chefen, vi har problem.
Philip, Macs sändare är avstängd.
Jag är nära hans bostad. Jag letar efter honom.
Carly, möt mig utanför. Jag vet vart de ska.
Marcy, förlåt.
Jag trodde att direktören skulle stoppa dem. De har drogat mig.
Vad har du berättat?
Chefen, är du där?
Okej.
Så där.
Skönt, va?
Jag ska...
Jag ska gå.
Hur många resenärer finns det i mitt land?
Vi har protokoll som förbjuder oss
att kommunicera utan tillstånd.
Vi har fängslat flera resenärsgrupper i Ryssland.
De säger att Falangen kommer från USA.
De första som kom från framtiden kom till USA,
men nu finns vi i många länder.
Nu när de befäst sin styrka i ert land.
Mitt team är på väg.
Protokoll Omega.
Varför tror att koden finns kvar?
Grace berättade det.
Och hur jag skulle hacka direktören med den.
-Förlåt. -Och om hon har fel?
Då händer inget och jag blir besviken.
Men annars kan jag inaktivera direktören för gott,
och då tillhör framtiden människan.
Falangen, menar du.
Ja.
-Ledd av dig? -Tydligen.
Återställningen tar bort alla plågsamma minnen, Marcy.
Minnen av den jag är nu.
Direktören lät mannen du älskar plågas till döds
istället för att rädda honom.
Hur kan du förlåta det?
Nu kan vi båda få som vi vill.
Okej. Få det överstökat.
Skjut henne inte!
Vill du ha det jag har i mig?
Du får det inte.
Nej!
Nu tar det mycket längre tid.
Resenärerna kommer att samarbeta.
Vi kan hjälpa er att hitta de som bär ansvaret för bomberna.
Kommer ni att dela med er av er teknologi?
Våra ingenjörer har skapat material och byggt apparater i ett årtionde.
Om alla får ta del av teknologin...
Vi gör framsteg.
Det här är inte rätt tillfälle att förhandla om framtida teknologier.
Om vi ska lita på varann, så...
-Vad händer? -De blir överskrivna.
-Det är inte direktören. -Vem är det, då?
Jag vet inte, men direktören kan inte
-döda folk på det viset. -Stevenson.
När hände det?
Håll mig underrättad.
Presidenten och kabinettet har precis kollapsat av smärta.
-Herregud. -Alla mår bra nu.
Det hände även talmannen.
Det är en kupp.
Jag måste till Washington. Grip den jäveln.
Upp med händerna.
-Jo, du måste tro mig. -Nu!
-Lyssna på mig. -Håll käften.
Det som hände presidenten, händer även andra världsledare.
Låt mig hjälpa till.
Jag måste prata med mitt team.
Hallå, det är jag. Vad händer?
Var fan har du varit? 001 har övertagit Jeff.
Nej.
De iscensatte räddningen för att komma åt Marcy.
Varför det?
Han vill använda Ellis bakdörr mot direktören.
Genom Ilsa. Han har tagit henne till Filmore.
Det tror vi också. Vi är snart där.
-Jag behöver skjuts. -Jag plockar upp dig.
Du går ingenstans.
Är det bara jag som ser det här?
MISSILVARNING DETTA ÄR INTE EN ÖVNING. SÖK SKYDD.
Nej. Vi fick det också.
Du måste hoppa ur.
Jag måste träffa min son.
-Det är inte långt till Filmore. -Vi har ont om tid.
Jag vet. Gå.
Carly har hoppat av. Protokoll Omega. Vi ses på Filmore.
Ja, ma'am.
Jag ska försöka skydda direktören.
NORAD har upptäckt en stort missilangrepp från Ryssland och Kina.
Varför händer det här?
Den allra första resenären, 001, har tagit över i framtiden.
Fråga mig inte hur.
-Avfyrade han missilerna? -Nej.
Generalerna har säkert stående order om att avfyra
om deras ledare blir överskrivna.
-Men det är han som ligger bakom. -Enligt NORAD är vi målet.
Jo...
Antingen följer du med mig eller så skjuter du mig i ryggen.
Hej då, Marce.
Jag är ledsen.
Trevor! Vad gör du?
001 måste ha laddat upp sitt medvetande i Ilsa.
Nej, han är inte där inne.
Grace.
Grace...
Han kunde inte använda bakdörren heller.
Marcy... Hindrade honom.
Var är han, då?
Han är överallt.
Jag förstår inte.
001 överförde sitt medvetande till Ilsa, och sen ut till internet.
Nu har han parsat sig till datorer och servrar i hela världen,
och bara väntar på att framtiden ska komma så att han kan ta över.
Jag trodde inte att det skulle göra nåt om jag berättade.
Jag trodde att direktören skulle stoppa honom.
Jag väntade på det.
Han har vunnit.
Va?
Varför kom vi då hit?
Jag är ledsen, Jo.
Det är över.
Kanske inte.
Kanske har vi allt vi behöver framför oss.
Direktören kanske förväntar sig att vi ska se det.
Hur många tidslinjer ser du nu?
Bara en. Den enda som finns kvar.
Och den tar slut om inte en av oss reser tillbaka.
Tillbaka i tiden?
Även om en av oss lyckades ladda upp sitt medvetande i Ilsa
och även om Ilsa kunde processa...
Det kan den.
Det såg direktören till
genom att ladda in ett program i Ilsa mitt i natten.
Men vi kan inte skicka nån längre tillbaka än den senaste resenären.
Nej, det stämmer 431 år i framtiden,
men inte härifrån.
Rumtidsförvridningens amplitud följer avståndet.
Hur långt tillbaka kan man resa på ett säkert sätt?
Tjugo år, utan problem.
Vi behöver bara resa tillbaka till tiden före 001:s ankomst.
Därför har direktören varit tyst.
Den visste att vi skulle komma på det här och skickade oss det vi behöver.
Förlåt. Jag gillar idén, men vi behöver ändå en TELL.
Tidpunkt, elevation, latitud och longitud för att sända ett medvetande till en värd.
Gissningar funkar inte. Det måste vara exakt.
Artonde augusti 2001, Whytecliff Park, prick kl. 15.00.
Det var där min värd träffade Kat.
Okej.
Jag har en sista invändning, men den är stor.
Om det funkar,
avslutar jag Grant MacLarens liv 17 år före hans historiska död.
Nån annan kanske kan få tillbaka de åren.
Så...
...tills vi ses igen.
Det är en spännande möjlighet.
Tja...
Om vi nu ska göra det...
Skynda på då, för fan.
Jag fixar koordinaterna och IMEI-koden till MacLarens mobil.
Trevor, hjälp mig med programmet.
-Du ser. Det finns fortfarande hopp. -Hopp?
Mac...
Det här är ert fel.
Ni stoppade inte civilisationens kollaps. Ni skyndade på den.
Vart ska du?
Jag vill se på himlen.
Visst är det vackert?
-Herregud. -Förlåt. Jag ville inte skrämmas.
Ingen fara. Jag väntar på nån. Han är sen.
En del är såna.
-Nästan en timme? -Då är man sen.
På min födelsedag?
-Oj, han är illa ute. -Ja.
John är konstnär. Han fastnar lätt i arbetet.
Är han duktig?
Strålande, faktiskt.
Han kanske målar ett porträtt av dig.
Det finns tillräckligt många såna redan.
Där ser man.
Det låter spännande, men jag borde väl inte säga nåt.
-Jag älskar honom, men det sker för ofta. -Säg åt honom, då.
Säg att det är respektlöst att låta dig vänta...
...och att han har tur som har en så vacker och charmig kvinna i sitt liv.
Vadå?
Flirtar du eller vill du att jag ger honom en chans till?
Om det var jag... skulle jag vilja ha en chans till.
Men det är inte jag.
Grattis på födelsedagen.
NYTT MEDDELANDE
RESENÄRSPROGRAMMET MISSLYCKAS. SKICKA INTE 001.
MEDDELANDE SÄNT
Hallå!
Vem fan är han?
Ursäkta, är du verkligen på rätt buss?
Den här ska till ett tufft område.
Jag vet.
Jag gillade inte hur patienterna behandlades
på sjukhuset jag jobbade på, så jag har börjat på Main.
Dit åker jag med mina klienter. Jag är socialsekreterare.
-Jaha. -Ja.
Är du läkare eller...
-Sköterska. -Sköterska?
Okej.
Det händer mycket där.
Bara så att du vet. Många svåra fall.
-Jag är ganska tuff av mig. -Säkert.
Jag vill hjälpa de som verkligen behöver det.
Ja. Samma här.
Jag heter David.
RESENÄRSPROGRAM VERSION ETT STATUS: MISSLYCKAT
ÅTERSTÄLL LADDA SEKVENS
RESENÄRSPROGRAM VERSION TVÅ
PÅBÖRJA
Undertexter: Love Waurio