-Hei. -Hei, Ed.
-Har du lyst til å ta en øl? -Beklager, men jeg er i pysjen.
-Alt i orden. Jeg ville bare spørre. -Jeg er i pysjamasen min.
-Ok, jeg forstår. Sov godt. -Det skal jeg.
-Hei, kaptein. Hvordan går det? -Har du lyst på en øl i messa?
Det var hyggelig, men det passer ikke så bra akkurat nå.
Alt i orden.
Hva er det, John? Å, kapteinen!
-Fenrik Turco? Unnskyld meg. -Nei, det er ingen fare.
Vil du ta et glass?
Jeg må opp tidlig, så...
Pokker, det var jo synd! Virkelig.
-Sørg for å sove nå. -Det skal jeg. God natt.
-Kaptein? Er det problemer? -Nei, jeg lurer bare på hva du gjør.
-Er jeg mistenkt for en forseelse? -Slett ikke, Bortus.
Jeg bare lurte på om du har lyst på en øl.
Klyden og jeg har nettopp lagt Topa. Vi byr gjerne på litt Opsadda.
Det høres fint ut.
-Takk skal dere ha. -9 år gammel. Perfekt for Opsadda.
Ser det sånn ut nå, hvordan ser det ikke ut når det skal ut?
Opsadda kommer ikke ut, det vokser til en parasitt.
Følelsen når den gjør det, er en intens nytelse!
Veldig godt.
Hvordan morer dere moclanere dere?
Spiller dere brettspill eller noe?
Latchkum er populært, og det spiller vi nå og da.
Vis meg.
Jeg tror ikke at et menneske ville like det.
Jeg vil lære mer om kulturen deres.
Jeg passer latchkum til deg, og du passer den til noen så fort du kan.
Ja vel!
Fortsetter man bare til noen...
Latchkum!
-Er du også våken? -Ja, jeg får ikke sove.
Opsaddaen kommer visst ut. Glem det.
-Hva har du gjort med hånden? -Akkurat...
Jeg spilte et moclansk spill med Bortus. Og jeg vant.
-Du burde la sykestua se på det. -Jeg vil ikke ha det i journalen.
Jeg ville be deg om å låne en dermoskanner fra Claire i morgen.
Har du lyst til å gå til messa og ta en drink?
Mye bedre enn Bortus' bæsjedrink.
Messa en hverdagskveld.
-Ganske fint når det er tomt. -Ja, det er det.
Jeg har tenkt en hel del siden Darulio var om bord.
-Det har jeg også. -Har du det?
Han sa at det var det reptepsianske feromonet som fikk deg til...
Ikke sant? Da var det kanskje egentlig ikke din feil.
Vi kan nok aldri bli sikre, men det er sjenerøst av deg.
Nei, det er det ikke. Mine motiver er totalt egoistiske.
-Jaså? -Jeg...
Jeg savner deg.
Jeg lå på lugaren min og tenkte for meg selv:
Så ensom jeg har vært dette siste året!
Jeg ble så vant til å slutte å tenke på deg-
-at jeg aldri engang overveide at vi kunne bli sammen igjen.
Vil du at vi skal bli sammen igjen?
Hva med en date denne uka, en ordentlig date som vi pleide å ha?
-En kjempegod idé. -Bra.
Ta det rolig! I morgen venter uutforsket rom.
-Vi feirer jo. -Ok, kjør hardt!
Jeg blir aldri lei av det synet. En stjerne som vil bli oppdaget.
-Fantastisk! -Lyset er veldig sterkt.
-Isaac, reduser lysstyrken. -Reduserer lysstyrken med 20 %.
Kaptein, jeg får opp underlige verdier, en slags distorsjon.
-Fra stjernen? -Nei.
Det kommer fra bortenfor stjernens fotosfære, i det åpne rommet.
-Kan du slå av den pipingen? -Ja vel, unnskyld.
-Takk! -Høyst uvanlige verdier.
En romanomali som skannerne ikke kan behandle.
Jeg vil ta en ferge dit og utforske det nærmere.
Eller vi kan se om den er der fremdeles i morgen.
Det kan være et viktig funn. Dumt å gå glipp av muligheten.
-Ok, jeg blir med. Og Gordon. -Bortus, la Lamarr overta roret.
Kelly, ingen unødvendige risikoer. Hold avstand.
Ikke bekymre deg. Jeg skal være rask.
-Vi er nær anomaliens koordinater. -Ok, senk farten.
Skipssjef, disse verdiene er fullstendig ulogiske.
Som om rommets oppbygging...
-Hva skjer, løytnant? -Det er atmosfære.
-Vi er jo i rommet. -Ikke nå lenger.
-Hva er det? -En planet.
-Hvor kom den fra? -Den dukket opp fra tomme intet.
-Jeg får et lydsignal fra ferga. -Få høre.
Ferga til Orville, roret lyder ikke. Vi prøver å lande et sted.
Hvor er vi?
Ingen god dag å være bakfull på.
-Går det bra med dere? -Vi er litt mørbanket, men ok.
Hva skjedde?
Overgangen fra vakuum til atmosfære overbelastet maskinen.
Det kan være reparert innen en time.
Er du sikker? Vi holder kanalen åpen for sikkerhets skyld.
Bortus, start multispektralskanning. Jeg vil vite alt om planeten.
Ja, sir.
-Jeg tar en titt. Ikke dra uten meg. -Vi venter her. Skipssjef?
Ikke si til noen at jeg skrek da jeg trodde at vi skulle styrte.
Grayson til ferga.
Det er humanoide livsformer her. Jeg ser en landsby.
Det ser ut som bronsealder, men jeg skal ta en nærmere titt.
Vær forsiktig. Kontakt med en primitiv kultur...
Ja, kulturkontaminasjon. Jeg kjenner reglene.
Jeg prøvde bare å være hjelpsom.
Ingen grunn til å være... Hva pleier kapteinen å si? Pottesur.
Jeg lar dem ikke se meg. Grayson, over og ut.
Herregud!
Hvordan gikk det? Hører du meg?
Du... Hvordan gikk det?
Vær så snill, vent!
Jeg skal ikke skade deg. Jeg lover.
Jeg heter Kelly. Kelly.
Jeg vil hjelpe deg. Det såret ser skrekkelig ut. Får jeg fikse det?
Jeg kan lege det med denne.
Akkurat. Det er ingen fare. Kom.
Den er ingenting å være redd for. Se.
Nå er det mye bedre.
Pokker også!
God bedring. Nå må jeg stikke!
Kelly...
-Det er et stort mysterium. -Hvordan gjør vi det?
Fortsett å skanne i 72 timer.
Får vi ikke fram noe, avløses dere av et forskningsskip.
-Takk, admiral. -Ozawa, over og ut.
-Hvorfor tidde du? -Du hjalp bare et barn.
Kulturkontaminasjon er alvorlig. Jeg vil ikke besøke deg i fengselet.
-I et kvinnefengsel? -Jeg har ombestemt meg!
Ed? Du trengte ikke å tie om det.
Det var uansvarlig av meg, og du trenger ikke å beskytte meg.
Unionens policy hadde krevd at du lot jenta dø.
For å unngå kontaminasjon. Du gjorde det rette.
Du stakk så fort du kunne. Jeg glemte bare å nevne det.
-Jeg skylder deg en tjeneste. -Vi skylder hverandre en date.
Tolv timer. Noe må du ha fått fram, Isaac.
Nei, ingen informasjon om planetens opprinnelse.
Vi kan spille Monopol eller noe.
-Jeg henter Latchkum. -Nei! Vi bare sitter her.
Kaptein!
Planeten bare forsvant.
-Hva er det som skjer? -Jeg har en teori.
Planeten kan være låst i en flerfaset omløpsbane.
-Anta at jeg ikke vet hva det er. -Vet du hva det er?
-Si det, da. -Takk, kompis. Isaac?
En flerfaset omløpsbane var en hypotese fram til nå.
En planets omløpsbane deles mellom to univers, vårt og et annet.
-Psykedelisk. -Og stjernen?
Selve stjernen må eksistere i begge universene-
-for at miljøet skal være stabilt, og livsformene er jo humanoide.
Hva gjør vi nå?
Vi kan vente på dens retur til vårt univers.
Dens omløpsbane er snever.
Ut fra stjernens masse og banens geometri, elleve dager?
Da, så. Det er bare å vente.
I elleve dager? Hva skal vi finne på?
-Gud, du kan jo ikke lage mat. -Det smaker forferdelig, ikke sant?
Jeg var redd for det, så jeg har en plan B.
-Brød med peanøttsmør og syltetøy. -Er vi 12 år, eller?
Ja, og etterpå skal jeg lugge deg og kalle deg tykk.
-Forspill på Bortus' planet. -Ja, sikkert.
Dette er så mye bedre!
Dette føles uvirkelig.
Jeg tenkte akkurat det samme.
Disse jobbene vi har valgt,-
-forutsetter at man blir vant til å være ensom.
Og etter en stund begynner man å tenke-
-at det å gi seg selv til en annen, er en slags svakhet.
Selv om det er det man trenger.
Du vil beholde din uavhengighet, men frykter ensomheten?
Ja.
-Dette er bare syltetøy. -Ja, og dette er peanøttsmør.
Du ville kanskje ikke kysse meg, men hvis du var kjempesulten, så...
Jeg våget ikke å blandet dem, siden jeg ikke vet målene, og...
Din måte er mye bedre.
-Når, Isaac? -Når som helst, kaptein.
Måleverdier... Her kommer det!
-Utrolig! -Dette er høyst uvanlig, kaptein.
-Overflaten viser store endringer. -På hvilken måte?
Du beskrev sivilisasjonen deres som tilsvarende Jordas bronsealder.
-Det stemmer. -Nå ser vi mer avansert arkitektur.
Og det er mange flere livsformer.
-Det er umulig. -På bare elleve dager?
-Narkotika? -Gordon, John, gjør klar en ferge.
Alara, du blir med oss.
Skjoldet felles ut.
Umulig. Den byen var ikke der. Alt er forandret.
-Mercer til Isaac. -Her, kaptein.
Vi er der Kelly så landsbyen, men det ligner en by på 1300-tallet.
Sannelig. Jeg tror jeg har gjort en insiktsfull oppdagelse om planeten.
Og beskrivelsen din later til å støtte det.
Skannere viser en tidsinkonsekvens.
Når planeten veksler mellom univers, påskyndes dens tidskonstant.
Kan du tolke det for en full idiot?
Elleve dager har gått for oss, men på planeten har det gått 700 år.
Mener du at 700 år har gått siden jeg var her?
Det stemmer.
Unionen vil vite mer. Vi ser oss rundt. Rett en skanner mot byen.
Vi må kunne syntetisere riktig klesstil.
Kanskje det kan gjøres raskere.
-Kjøre 100 lysår for å stjele klær? -Vi bare låner dem. Vær stille.
Pokker også!
Hei! Vi kommer fra motepolitiet, og disse plaggene må bare fjernes.
Kom, nå stikker vi!
Vent!
Jeg ber deg! Velsign sønnen min.
-Hva? -Jeg ber deg!
Jeg er en enkel bonde, jeg er slett ikke verdig.
Men jeg ber deg. Velsign sønnen min!
-Unnskyld, men... -Jeg ber deg! Velsign ham.
Jeg håper at ungen din vokser opp og gjør mange gode ting.
-Og ikke kjører jenter på tjukken. -Akkurat.
-Ikke slutt på skolen. -Amen.
Tusen takk!
Dette liker jeg ikke. Kom igjen!
-Klærne gir meg sikkert dysenteri. -Vi er ca. 5 km utenfor byen.
Du sier ingenting, Ed. Hva tenker du?
-Jeg tenker ingenting. -Jo, fortell nå.
Jeg... Vi trenger mer informasjon.
Se!
Herregud...
-God dag, reisende! -Unnskyld...
Kan du fortelle oss hvem disse menneskene er?
-Hvem de var. -Synd, men enkelte ser aldri lyset.
-Begikk de en forbrytelse? -Ja, den verste.
De er fornektere. De blir en lekse for dem som ikke følger ordet.
-Hvilket ord? -Kellys ord, selvsagt.
Der er du, Dalen! Hva har jeg sagt? Ikke løp av sted!
-Hva skjer hvis ikke du adlyder? -Kelly tar meg.
Kelly ser deg, hele tiden.
Hun vet når du er slem, og hun straffer deg. Kom!
Det er et mareritt.
Før de anklagede hit!
Disse tre anklages for tyveri og vil nå dømmes.
Uansett hva du tenker, ikke gjør det!
Å, allmektige Kelly, her står nå disse tre anklagede!
La din uendelige klokskap vise-
-om de er uskyldige eller ikke.
Hvis de er ærlige og sanne, ber vi deg om å lege dem nå!
-Nei, Kelly! -Sier jeg noe, så slutter de!
Skal du gå dit og forkynne et bud? Du gjør det bare verre.
Det er en stor bygning i nord.
Kom!
Ja, vi er virkelig i knipe.
-Hvorfor rapporterte du ikke dette? -Unnskyld, men det virket uviktig.
At en offiser oppretter kontakt med en primitiv sivilisasjon?
-Jeg... -Hun har dannet en religion!
Ja, men det var ikke Kellys feil. Ferga var ikke tenkt å lande der.
Hadde det ikke vært for det, hadde du ikke vært kaptein lenger.
Men hør godt etter. Neste gang du prøver å beskytte et befal,-
-får du skrubbe toaletter på Union Point. Oppfattet?
-Ja, sir. -Du får en skriftlig advarsel.
-Hva gjør vi med planeten? -Den utvikles 700 år på 11 dager.
Om en måned gjør de romferder. De får oppsøke dere.
Først da får dere dra tilbake dit. Det er en ordre.
-Vi kan overbevise dem... -Det er en ordre!
Oppfattet.
"Det er en ordre!" Unnskyld, jeg trodde at du hadde lagt på!
Unnskyld. Takk. Ha det bra.
Jeg beklager, Kel, men du kan ikke klandre deg selv for dette.
Tre personer ble drept i mitt navn.
Fem var allerede døde, og en mor skremte sønnen sin med Kelly.
Jeg klandrer meg selv, men får ikke fikse det.
Hvor mange flere skal dø i Kellys navn? Flere tusen? Millioner?
-Hvis jeg kan hjelpe deg med noe... -Nei.
Jeg vil være alene.
Kom inn!
Kle på deg. Vi skal tilbake.
Isaac til kaptein Mercer.
Dere har 31 minutter på dere før planeten forlater vårt univers.
Valondis, unnskyld at jeg forstyrrer.
Gutten spiste frukt fra et tre på kirkens grunn.
-Er det sant? -Jeg ber om tilgivelse.
Familien min er fattig.
Jeg ville ikke ta frukten, men vi har ikke spist på flere dager.
-Er det vitner til handlingen? -Ja, deres Høyhet.
Ta ham til torget og skjær ham.
Snakker han sant, vil Kelly lege sårene.
Jeg ber deg, vær barmhjertig!
-Kelly er barmhjertig, unge mann. -Nei, vær så snill!
Stopp!
Hvem er dere? Valondis tar ikke imot bønder. Før dem bort straks!
Vi er ikke bønder.
Å, barmhjertige Kelly, det... Det er du!
Er det Valondis, du heter? Reis deg!
-Jeg er ikke verdig. -Du er verdt mer enn du tror. Opp!
Hele livet har jeg ventet på å velsignes med din ankomst.
Nå står du her i all din prakt.
Det har skjedd en misforståelse. Jeg er ikke den dere tror at jeg er.
Sjaman, himmelens guddommelige hånd!
-Alle skapningers Gud! -Den perfekte kjæresten.
Jeg er ingenting av det. Jeg er en levende, dødelig skapning.
-Og Gud, så hun lyver ikke. -Du hjelper ikke til.
Skriftrullene våre forteller om første gang du steg ned fra oven.
-Nøyaktig hva står det i rullene? -Ei lita jente ble skadet.
Du kom ned fra din bolig i fjellene og leget henne.
Jeg hadde aldri bodd på et fjell, jeg er ikke noe friluftsmenneske.
Og legingen var ikke et mirakel, jeg brukte et redskap.
Som en hakke eller hammer, bare litt mer avansert.
Ok, følg med!
Dette gjorde jeg.
-Du blør! -Se nå.
Velsignet være himmelen, vi har sett et mirakel!
Nei, det er ikke et mirakel, bare en maskin, omtrent som en plog.
Prøv selv.
Trykk på denne knappen, og før så maskinen over hånden din.
-Gjorde jeg det? -Akkurat!
Du, ikke jeg. Det er maskinen som leger.
Men helbredelsen inntraff for 700 år siden.
-Du må være udødelig. -Nei.
Tiden oppfører seg annerledes for oss.
700 dager i deres univers er elleve dager i vårt.
Isaac til kaptein Mercer.
-Ja? -Skiftet begynner om ni minutter.
Oppfattet.
Kelly, vi må gå!
Jeg er en reisende fra det fjerne.
Jeg ville aldri påvirke deres verden på denne måten.
Men jeg er ingen gud.
Tror du meg?
Jeg har sett deg blø. En gud blør ikke.
-Nettopp, vi er dødelige som dere. -Går vi ikke nå, må vi bli her!
Spre ordet til nær og fjern til ditt folk.
"Kelly fortjener ikke at dere dyrker henne."
Vil du gjøre det? For min skyld?
Jeg ønsker deg gode ferder, Kelly den reisende.
Valondis... Får jeg spørre om hva du vil gjøre?
Jeg vet ikke.
Men dette kan ikke forties. Folk må få vite sannheten.
Det hadde vel vært en feil?
Troen på Kelly ikke bare trøster dem.
De frykter henne, og som voktere av Kellys ord, frykter de oss også.
Hvis den frykten kommer i tvil, står vår evne til å styre i fare.
Men sannheten må aldri risikeres.
-Folk må bestemme selv. -Som du vil.
Kaptein, planetens retur i vårt univers nærmer seg.
Jeg ser kunstige satellitter,-
-tegn til datateknologi, industri- forurensning og kringkasting.
-Søk signalene etter "Kelly". -Jeg skanner.
-749 682 resultater. -Nei...
-Få se... -Og Kellys ord ble forkynt...
De ble forundret over hennes prakt, og hun forkynte:
"Jeg skal lege dere!"
En avbildning av helbredelsen i en kommunal skole er upassende.
Er vår teologiske arv upassende?
Enkelte mener at Kelly ikke hører hjemme i sekulære skoler.
Ok, men da fins det andre skoler.
Blodsutgytelsen utenfor Jakora fortsetter i dag,-
-da annerledes tenkende angrep Kellys Tempel i Uravah.
-Mer enn 36 personer døde... -Slå det av.
-Jeg trodde at du overbeviste dem. -Tiden strakk ikke til.
En måned hadde kanskje holdt.
Hva med å etterlate et budskap som blir igjen på planeten?
-Eller etterlate noen der? -Hva mener du?
Hva om jeg blir igjen? For å veilede dem ut av mitt kaos.
Kelly, du ville dø der. Nei, glem det.
-Folk blir drept... -Glem det!
Vil du ende livet ditt på en fremmed planet?
Nå befinner de seg i dataalderen. De tror kanskje ikke på deg.
-Tenk om du sperres inne? -Kaptein? Jeg kan dra dit.
Du?
Min konstruksjon vil vare i flere millioner år.
Og jeg bearbeider ikke tidens gang som dere gjør.
-Du ville bli der i sju århundrer. -Jeg vet det.
Skal du bare dukke opp og si: "Jeg skal fikse alt!"
Ikke med så liten eleganse, men ja.
-Isaac, det handler om 700 år. -700 sekunder for meg, kaptein.
-Ferga til Orville. -Gordon?
Isaac er levert, og jeg er er på vei tilbake.
-Hører du meg, Isaac? -Ja, kaptein. Jeg er framme.
Isaac?
-Jeg kan aldri gjengjelde deg. -Noen godtgjørelse trengs ikke.
Kaptein, planeten begynner å fase ut. Kommunikasjonen brytes...
Vi ser deg snart.
Mercer til Grayson.
Ja, kaptein.
-Planetens retur nærmer seg. -Jeg kommer.
Skannerne sporer planeten.
-Går det bra? -Ja.
-Nei. -Nå dukker den opp.
Herregud, se...
Kaptein, en farkost nærmer seg.
Skipet ber om tillatelse til å komme om bord.
Innvilget.
Vær hilset, kaptein Mercer. Skipssjef Grayson.
Det er på tide at dere får tilbake deres kunstige livsform.
-Hvordan gjorde du det, Isaac? -Jeg kunne studere deres utvikling-
-fra dataalderen til deres kvantedrift i sanntid.
-Men jeg trengte ikke å gjøre noe. -Nå forstår jeg ikke.
Han har tilhørt vår verden i århundrer.
Hans ankomst rystet planeten.
Men vi ble raskt vant til ham, og han påvirket ikke utviklingen.
Men dere tror ikke på Kelly lenger?
Bare at hun er et menneske på et romskip.
Jeg er forferdelig lei for alt jeg forårsaket.
Ikke vær det. Vi så fram til å få treffe deg.
Vi har blitt en romfarende kultur med skip overalt i galaksen.
I vårt hjemmeunivers. Men vi hadde ikke nådd dit uten barnesykdommer.
Du ble dyrket i mange århundrer.
Hadde det ikke vært deg, hadde mytologien funnet en annen.
Det inngår i alle kulturers evolusjon som et læringsstadium.
Til slutt førte det oss hit.
Du forgiftet ikke vår kultur med falsk tro. Vi blomstrer!
Du må derimot nære tiltro til fornuften, til oppdagelser.
Og til logikkens bærekraft.
Snart befinner dere dere flere årtusener foran oss.
Da kan kanskje vi studere dere.
Det ville være oss en ære.
-Hei. -Hei.
Du later ikke til å være klar til å slappe av.
Nei, det er jeg ikke.
-Vil du fremdeles drikke deg full? -Ed...
Dette kommer ikke til å funke.
Vi to, mener du?
Du trosset en admirals ordre for å beskytte meg.
Du sendte Isaac i eksil i 700 år.
Du og jeg, sammen, setter hele befalet ditt i fare.
Det risikerer skipets virksomhet og vårt vennskap.
Det går ikke.
Skal jeg være helt ærlig, så vet jeg at du har rett.
-Men følelsene mine er de samme. -Jeg vet det.
Men inntil videre må vi glemme de følelsene.
Kan jeg gå, kaptein?
Tre av.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com