Bortus? Bortus, vi må snakke sammen.
Klyden, hvorfor er du våken? Det er tidlig.
Vi har ikke diskutert det jeg har villet diskutere en god stund nå.
-Kan det ikke vente til senere? -Det har ventet lenge nok!
Som du vet, er mine oppgaver om bord på skipet meget tidkrevende.
Jeg er din partner, og jeg har behov.
Jeg er klar over det, men mine offisersplikter er på broen.
Så jobben din er viktigere enn jeg og barnet vårt?
Nei. Men du visste hvordan livet vårt ville se ut,-
-da du gikk om bord med meg.
Jeg var ikke klar for sånn forsømmelse!
-Jeg kan ikke snakke om dette nå. -Hvor skal du?
Jeg kler på meg. Jeg får ikke sove. Jeg begynner skiftet mitt tidlig.
-Skipets kulturbibliotek, takk. -Kulturbiblioteket tilgjengelig.
Jeg vil ha litt... Hva var det kommandørkaptein Grayson kalte det?
Depresjonsmat.
Det fins ulike typer av mat forbundet med den betegnelsen.
Xelayan-folket forbinder søt gupsela med depresjon.
På Jorda brukes ofte iskrem som trøst.
-Jeg prøver med iskrem. -Bestem smak.
-Hvilken smak etterspørres mest? -Søker i databasen.
For lindring av depresjon er "rocky road" vanligst.
Jeg vil spise rocky road.
-Underholdningsdatabasen, takk. -Databasen tilgjengelig.
Jeg vil se noe som gjør meg glad.
Stjernekartlegging er nok verdens kjedeligste jobb.
Jeg spiser heller brunch med foreldrene mine.
Jeg spiser heller brunch med mine foreldre og deres foreldre.
Jeg spiser heller brunch med mine foreldre og deres venner-
-som har vært på ferie i Florida og tatt massevis av bilder-
-og besøkt datteren sin som har fått en baby.
Jeg dør heller.
Vi befinner oss ved grensa for det kjente universet. Er ikke det kult?
Bortus, hva gjør du her? Du begynner først om en time.
-Jeg vil ikke være i lugaren min. -Noe i veien?
Jeg vil ikke diskutere det.
-Har du og Klyde kranglet igjen? -Jeg vil ikke snakke om det!
Ok, unnskyld da.
Jeg ser et stort, kunstig objekt ca. 400 000 km unna.
Helsike. Jeg ser det også. "Stort" er en underdrivelse.
-Er det et skip? -Det er for stort.
Det er ingen romstasjoner her ute.
-Vil du se? -Det er jobben min.
-Malloy, legg om kursen. -Ja, sir.
Vi nærmer oss det kunstige objektet.
Herregud.
Hva er det?
Det er et uvanlig stort skip.
Jeg har zoomet ut med en faktor på 10 000.
-Det later til å drive. -Motorene virker inaktive.
Skipet beveger seg bare av treghet.
-Et det liv om bord? -Jeg kan ikke gjennomtrenge skroget.
Det består av en ukjent legering.
Hvem trenger et så stort skip?
En persisk fyr som vil vise seg?
Kaptein, en skroganalyse tyder på at skipet er ca. 2000 år gammelt.
Hva?
Jeg har kartlagt skipets kurs.
Om et halvt år vil det kollidere med stjerne J-2837.
Kanskje det er forlatt.
Isaac, fins det en dokkeport for en skyttel?
Det er en liten port. Vi kunne dokke.
Men det krever eksakt navigering.
Jeg er den eneste om bord som klarer slike manøvre.
-Du må ikke være en sånn pikk. -Forklar "pikk".
Sjekk monitoren.
Jeg forstår.
Jeg har forstått at menn er stolte av kjønnsorganene sine.
-Ja. -Iblant.
Da var det altså en kompliment.
-Tar du hånd om skyttelen? -Ja, sir.
Alara, kom med oss. Bortus, overta her.
Be dr Finn om å møte oss i skyttelhangaren.
Noen svimmelhet, utmattelse eller nummenhet i ytre membran?
Jeg er bare allment nedfor. Jeg har vært deprimert før.
Rent fysisk er du frisk. Kanskje du er lei av jobben?
Jeg er nok ensom. Jeg er det eneste geléaktige besetningsmedlemmet.
Hvis du har lyst til å treffes en kveld og slå deg litt løs...
Det hadde vært så kult!
Bortus til dr Finn, møt opp i skyttelhangaren.
Jeg er på vei. Beklager, Yaphit. Pliktene kaller.
Nok en kveld med tannpastaen, da.
Hvor stort er skipet?
Et tverrsnitt av skipets innside er ca. 790 kvadratkilometer.
Det er like stort som New York City.
Og det har drevet rundt i 2000 år.
Aktiverer elektromagnetisk forsegling.
Pustbar atmosfære rett innenfor skroget.
Vi tar en titt.
Døra later ikke til å ha vært i bruk på flere hundre år.
Alara, åpner du dette lokket?
-Herregud. -Hva er det, doktor?
Jeg har høydeskrekk.
Ja, med din arts svake konstruksjon ville et fall fra denne høyden-
-føre til døden på grunn av trauma...
Ti stille.
Milde himmel. Nå ser skipet vårt ut som dritt.
Det er et bioskip. Det største bioskipet noensinne.
-Isaac, noen livsformer? -Ja, flere millioner.
Jeg lurer på hvem de er.
Motorene er døde, og de driver mot en stjerne,-
-så hvorfor ikke noe nødsignal?
Det virker kanskje heller ikke. Om skipet er så gammelt, mener jeg.
Uansett har de problemer. Vi må ta kontakt.
Hva skal vi si? Vi bor i husvogna rett overfor. Vi har startkabler.
Kelly og Alara tar styrbord side.
Claire, Isaac og jeg tar babord side.
Mercer anroper Orville.
Orvilles utstyr later ikke til å nå igjennom skroget.
Gå tilbake til skyttelen, og si fra at vi ser oss rundt.
-Vi melder fra om tre timer. -Ja, sir.
Vi møtes her igjen kl. 13.00 skipstid.
-Ok. Vent, det er... -Klokka ett.
Klokka ett. Det forvirrer meg alltid.
For et landskap. Hvem ville bygge et sånt skip, og hvorfor?
Kaptein, min hovedfunksjon om bord er å studere menneskelig atferd-
-til min sluttrapport til Kaylon, så jeg vil stille et spørsmål.
Ja visst.
Da du var gift med Grayson, hva gjorde du feil-
-som fikk henne til å utføre coitus med en annen partner?
For et selskap, hva.
Det angår faktisk ikke deg.
-Var du seksuelt utilstrekkelig? -Nei, det... Bare glem det.
Hvorfor er forplantning et ubehagelig tema for mennesker?
Hvordan forplanter ditt folk seg?
Alle kayloner monteres på et sentralt anlegg på hjemplaneten vår.
Hett.
Vil du begynne å pare deg med kommandørkaptein Grayson igjen?
Absolutt ikke.
Iblant tror to mennesker at de er riktige for hverandre,-
-men uansett hvor forelsket de er, fungerer det bare ikke.
En mister fokus på forholdet, og den andre ligger med en blå alien.
Mennesker er mangelfulle.
Se, kaptein.
-Det er tre livsformer der inne. -På tide å treffe lokalbefolkningen.
Hei! Jeg er kaptein Ed Mercer fra...
...Jehovas vitner.
Ikke akkurat det vi håpet på.
Hun frykter at du er seksuelt utilstrekkelig.
Alt i orden. Jeg prøver igjen.
Jeg er kaptein Ed Mercer... Helsike!
-Takk, Isaac. -Vær så god.
Vi beklager. Mannen din klarer seg. Han er bare elsjokket.
-Du drepte ham vel ikke? -Selvsagt ikke.
-Vi vil snakke litt med deg. -Hvem er dere? Hva er det der?
Jeg heter Ed Mercer. Dette er dr Claire Finn og Isaac.
Vi fant farkosten deres på drift i rommet.
Motorene er ødelagt, og dere er på vei mot en stjerne.
Vi vil hjelpe dere med reparasjoner eller evakueringsskip.
Jeg forstår ikke.
Det er faktisk mye vi heller ikke forstår.
-Hva slags sted er dette? -Det er min og min manns gård.
Det forstår jeg. Men hvor kommer skipet fra?
Jeg forstår ikke hva du spør om. Er dere fra Underlandet?
Ikke skad oss. Vi er gode mennesker. Vi omfavner Dorahls lære.
Hvem er Dorahl?
-Mor? -Gå inn på rommet ditt, Tomilin.
-Hvem er de? -Nå!
-Tomilin? Vi vil dere intet vondt. -Vi skjøt faren hans.
Bortsett fra å skyte din far vil vi intet vondt. Han er bare elsjokket.
-Er dere virkelige? -Kaptein, tillat meg.
Tomilin, jeg heter Isaac. Jeg er en kunstig livsform.
Kan du fortelle hva dette er for en farkost? Hvor kommer dere fra?
En kunstig... Hva?
Vennligst svar. Hva slags sted er dette?
Åsene, trærne, byene og alt vi kan se. Hva er det for noe?
Hva mener du? Det er det det er. Det er alt.
Kaptein, de vet nok ikke at de er om bord på et romskip.
-Kommer dere fra Bortom? -Ikke kom med blasfemi, Tomilin!
Tenk om vi kommer derfra, Tomilin. Tenk om vi kommer fra Bortom.
-Følg meg. -Tomilin!
Kom tilbake! Tomilin!
Det er så vakkert. Jeg fatter ikke at et sånt sted eksisterer.
-Perfekt for en romantisk piknik. -Ja, virkelig.
Apropos det, hvordan går det mellom deg og Josh?
Ja, det... Det er slutt.
-Jeg trodde at du likte ham. -Det gjorde jeg.
Men han tålte ikke at jenta hans kunne banke ham med en finger.
Jeg forstår.
Du aner ikke hvor vanskelig det er å være den sterkeste på skipet.
Bortsett fra Isaac, da.
-Guttene har problemer med det, hva? -Det er vanvidd.
Men kapteinen later ikke til å bry seg.
Når jeg åpner en luke, eller løfter noe tungt,-
-ser han så takknemlig ut, som om jeg tørket opp hundespy.
-Tro meg, Ed har egne problemer. -Som hva?
-Det angår ikke meg. -Men du vil vite det?
På en måte. Ja. Jeg mener, alle er nysgjerrige på hele historien.
-Med skilsmissen. -Utover det åpenbare...
-Det åpenbare... -Ja, det.
-Si fra hvis jeg går for langt. -Det er ingen fare.
Jeg mener, Ed var bare...
Han hadde problemer med balansen mellom jobben og hjemmet.
Jeg begynte å føle meg ensom.
Jeg angrer på at jeg lå med Darulio,-
-men på en rar måte var det uunngåelig. Det låter forferdelig.
Så vanskelig. Jeg beklager.
-Vent. Hører du det? -Ja.
Se!
-Får jeg se ID-kort. -God middag.
Deres ID-kort.
Kommandørkaptein Grayson på USS Orville og min sikkerhetssjef Kitan.
-Vi oppdaget farkosten deres... -Deres ID-kort, nå!
-Jeg har det i de andre buksene. -Og jeg er veldig stygg på bildet.
Ja, veldig glanset og ekkel. Har dere hørt om blandingshud?
Inn i bilen!
Hvis dere bare legger ned våpnene og lar oss forklare...
Alara!
-Hvor er vi på vei? -Jeg måtte få dere vekk.
Ja, før faren din våkner.
Enkelte av oss har begynt å stille spørsmål ved den hellige skriften.
Universet er større enn det vi ser.
Moren din nevnte en Dorahl. Hvem er det?
-Dorahl er skaperen. -Universets skaper?
Ja.
Biologiske livsformers impuls om å tillegge universets oppstandelse-
-et allmektig vesen er veldig interessant.
-Hvordan oppsto det, da? -På den subnukleære skalaen.
Kvantefluktuasjoner skaper ofte materie og energi ut av intet.
Der du kommer fra... Er det sånn?
Skipet vårt minner om deres på enkelte måter.
Vi har ikke like mye pollen.
Man får ikke borrelia av vårt skip, men ellers er de ganske like.
Er dere fra Bortom, blir det umulig å ignorere Reformatorenes tvil.
-Reformatorene, hvem er det? -Jeg skal vise dere.
Mine venner, vår verden holder på å forandre seg.
-Jeg fatter ikke at de orker. -Man gjør det vel bare.
Jeg vet ikke. Hvis jeg måtte jobbe med min ekskone hver dag...
Jeg ville heller spise glass.
-Har du vært gift? -Ikke faen.
Når jeg forestiller meg personen jeg ville bli forelsket i,-
-som ville gi meg så mye lykke at jeg ville leve sammen med den...
-Jeg tar heller livet av meg. -Det virker rimelig.
-Vi får et nødrop fra USS Druyan. -Få høre.
Anroper alle unionsskip: Vi blir angrepet av Krill og har...
-Løytnant? -Jeg har en posisjon.
Koordinatene 319-alfa/7,2.
Druyan er en kolonitransport med barn om bord.
-Når kan vi være framme? -Det kan gå på 20 minutter.
-Legg om kursen. -Bordingsgruppa, da?
Forhåpentligvis klarer de seg til vi vender tilbake.
Avfyr en kommunikasjonssonde, så de vet hva som har skjedd.
Vi har lenge ant at universet er større enn dette.
Men vi har ikke hatt noen bevis.
Deres ankomst er uvurderlig.
Vi må vise dem til alle i byen. Da må de akseptere det!
Jaså, Tomilin? Akkurat som foreldrene dine aksepterer det?
Ideen om Bortom har alltid vært regnet som blasfemi.
Folk forandrer seg ikke lett.
Det må de hvis de skal overleve.
Hvis skipet kolliderer med stjerna, går hele deres verden opp i røyk.
Hvorfor ignorere det når det kan stoppes?
Mange nekter å akseptere en sannhet hvis det innebærer at de tok feil.
-Hamelac er en av dem. -Hvem er Hamelac?
Første beskytter av Dorahls verden. Han stifter alle lover.
Hvis han visste om dette møtet, ville han henrette oss.
-Han høres ut som en pikk. -En hva?
Det er en kompliment.
Dere må være sultne. Leiken, hent litt mat.
Så ifølge deres lære, er Dorahl skaperen av deres univers?
Kaptein, vi later til å ha støtt på et diktatorisk teokrati.
Alltid like morsomt.
Når dere har spist, vil vi vise dere noe.
Alt dere kan fortelle om deres samfunn, er av verdi.
Dorahl, for eksempel, hva sier læren om...
-Er det noe galt? -Smaker ikke maten godt?
Nei, det er godt. Kjempegodt.
Har dere en serviett?
Utsøkt. Mange takk.
Hvor har dere søpla?
-Mercer her. -Kaptein...
-Alara, går det bra? -Nei. Jeg ble skutt.
-Hvor er du? Er Kelly der? -Nei.
Jeg sender et målsøkende signal.
Ok, vi er på vei. Kom igjen!
Jeg blir med. Jeg kjenner området.
Jeg spør dere: Omfavner dere Dorahls lære?
Er vi forent som et folk av Dorahls sannhet og kjærlighet?
Og de som tviler? De som nekter for Dorahls gave til universet.
Kan de tillates å leve blant oss-
-og vokse og gro og stille spørsmål ved Dorahls godhet?
Før ham ut!
Denne mannen er en av dem som kaller seg for reformatorer.
Han er anklaget for blasfemi.
Han har spredd hatsk materiale midt i byen!
Han trosser åpent Dorahls godhet!
Dere får dømme ham!
Hun bar dette.
-Sett deg ned. -Jeg står heller.
Hvem er du, og hvorfor er jeg her?
Interessant. Er det et våpen?
Kanskje du kan forklare hvordan det virker, og hva slags klær du har.
-Hvorfor drepte du den mannen? -Jeg drepte ingen. Ser du noe blod?
Du hetset dem til å drepe ham. Du drepte ham. Hvorfor?
Folket gjør som de ønsker, og i dag ville de adlyde Dorahl.
Jeg vet ikke hva du prater om, men dine bøller skjøt vennen min.
Hun kan være død.
Så la meg gå nå, ellers blir det bråk.
-Bråk? -Ja.
Med hvem? Andre venner?
Jeg ba deg om å sitte. Du vil være vår gjest en stund.
-Der! -Herregud.
Alara, hører du meg?
Hun har mistet mye blod, men hun lever.
Hun har tre metallkuler i brystet. Vi skal fjerne dem.
-Hva er det for slags magi? -Det kalles medisin, kjære.
Og med denne kan jeg påskynde fornyelsen av plasma.
Dere fant meg.
Gudskjelov for din robuste xelayanske kropp.
Et menneske hadde vært død nå.
Alara, hvor er Kelly?
To menn i uniform, de må ha tatt henne.
Håndhevere. De tok henne sikkert til Hamelac.
-Kan du reise deg? -Jeg tror det.
-Hamelac er godt bevoktet, hva? -Det er mange Håndhevere.
Vi trenger et redningsteam. Isaac, tilkall forsterkninger.
Ja, kaptein.
Isaac til kapteinen. Orville er borte.
Hva? Hva mener du?
Ifølge kommunikasjonssonden, fikk de et nødranop.
-De vender tilbake snarest mulig. -Hva for slags nødanrop?
Kvantedriftinjektorene er skadet. Styrbord side tåler ikke mer.
Vi har skadet motorene deres. Fokuserer vi der, kan vi ta dem.
-Vi må ødelegge våpnene først. -Vi har ikke tid. Stol på meg, sir.
La gå. Overfør våpenkontrollen til Lamarr.
Boom, din jævel! Nå snakker vi! Bare boom!
-Løytnant! -Unnskyld.
-Bra jobbet, løytnant. -Boom.
-Hvordan ser det ut for Druyan? -Ingen døde.
Maskinrommet her. Det vil ta en time å reparere skadene våre.
Håper at kapteinens team ikke er i fare.
En gang til: Hvem er du, og hvor er de andre?
Jeg har allerede fortalt det, din tosk.
Vi fant deres fartøy på drift.
Vi prøver å hjelpe dere før dere krasjer med den stjerna.
Og jeg har sagt at du lyver, for det fins ikke noe sånt sted.
En gang til.
Hvor er vennene dine?
En av dem lå med moren din, mens den andre gjorde tommelen opp.
Hvor er vennene dine?
Ok. Jeg skal fortelle det.
En liten kafé i Lafayette Street i Soho som heter Central Park.
Der er vennene mine. Men vær forsiktige med apen.
Det er rådhuset. Det er der de forhører annerledes tenkende.
Hvis Hamelac har vennen din, så er hun der.
Still inn våpnene på elsjokk.
-Hva er planen? -Jeg vet ikke.
Herregud, Nick Lewis? Det er Ed fra lacrosselaget. Hvordan går det?
Tilbake.
-Så du er vakt nå? Siden når da? -Tilbake, nå.
Hva er det for en tone? Gi meg en klem, din skøyer.
Sånn, ja. Så godt å se deg!
-Du er tøffere enn du ser ut. -Jeg var igjennom en skilsmisse.
-Vet du hva min kollega holder i? -En modell av penisen din?
Det er bra. Få ut alt nå.
I den sprøyten er det et meget effektivt sannhetsserum.
Det retter seg inn på nerveender.
Tenk deg at hver nerve i kroppen føles som om den blir gjennomboret.
Nei, du trenger ikke å tenke deg det.
Føl det!
Her er motgiften.
Du trenger bare å fortelle hvor de andre er.
Valget er ditt.
Ingen vitser? Du som var så morsom.
-Kelly. -Hva er det som skjer?
-Hva pokker har du gjort med henne? -Snakk! Nå.
Ok. Faen ta dere. Gi henne dette.
Gudskjelov.
Du må være Hamelac? Pent navn. Ikke.
-For en velkomst du byr på. -Særlig når vi bare ville hjelpe.
Hvorfor skulle vi trenge hjelp?
Hele deres verden er et enormt bioskip som driver rundt i rommet,-
-og om mindre enn et halvt år vil det suges inn en stjerne.
-Du er gal. -Du er gal som ikke hører!
-Vi kommer fra et annet skip... -Ikke spott i disse salene.
Dorahls skapning er alt.
Han vet at det er sant. Han mistenker det i det minste.
Gutten har rett. Hvorfor ellers torturere meg? Han vet hva vi er.
Nå?
Er det mulig at universet er større enn vi kan se?
-Ja, det er mulig! -Så hvorfor ikke la oss hjelpe dere?
-Vi kan prøve å reparere skipet. -Å gjøre som dere vil...
...ville ødelegge vår livsstil. Vår verden er ikke klar.
Du er ikke klar til å gi slipp på makten.
Hva er det du ikke forstår med "dere kommer til å dø"?
Skal jeg bare stole på at vi er på vei mot en katastrofe? Uten bevis?
Du skal få bevis.
Se. Det er skipet vårt, Orville. Pent, hva? Fine linjer og alt.
Og her er deres skip. Det ser ut som en stor metall-skilpadde.
Der bor dere.
Jeg endrer ikke et system som har fungert i flere tusen år.
Tortur og offentlige henrettelser, er det hva du mener med "fungere"?
Ja vel, da drar vi.
Vi setter pris på om dere ikke sender politiet på oss. Sov godt.
Det var dette vi ville vise.
Det er et forbudt sted. Vi har aldri visst hva det er.
Designet minner om luka vi fant da vi gikk om bord.
Men dette tastaturet fungerer.
Hvis jeg når de indre kretsene, er nok koden lett tilgjengelig.
Det er en heis, kaptein.
-Opp eller ned? -Vi prøver med opp.
Noen planer for helgen?
-Nei. Kanskje jeg ringer min søster. -Kult.
Ku-kult, kuu-kuu-kult.
1000 lysår fra Jorda, og du er likevel ubekvem i heisen.
Kaptein, vi later til å være på skipets bro.
-Hva er det der? -Det er verdensrommet, gutt.
Jeg pleide å forestille meg det, men dette slår alt.
-Hvor langt strekker det seg? -Ingen vet.
Trolig i det uendelige.
Jeg har tilgang til en innspilling fra den siste personen om bord.
Til hvem som enn måtte høre, dette er kaptein Jahavus Dorahl.
Dorahl.
Skipet ble bygd som et første forsøk på å besøke en annen planet.
Vår verden er avsidesliggende, og vi visste at en ferd-
-til den nærmeste beboelige verdenen ville ta over 100 år.
Tre generasjoner ville leve sitt liv om bord på dette bioskipet.
Den tredje generasjonen ville nå målet vårt.
Men vi kom ut for en ionestorm og klarte ikke å starte motorene igjen.
Vi driver nå rundt i rommet.
Klarer vi ikke å reparere skadene, er skipet nå vårt hjem.
Lufta resirkuleres, så vi kommer ikke til å kveles.
Vi har mat og vann for flere tusen år om nødvendig,-
-siden vi er et selvstendig, kunstig økosystem.
Men hvis ikke vi får hjelp, er vi dømt til å drive i all evighet.
For rommet er vidstrakt,-
-veldig mørkt og veldig ensomt.
Herregud. Dette samfunnet skulle aldri engang eksistere.
De utviklet seg til de glemte sine røtter og at de var på et skip.
-Men hvordan? -Det skjer med tiden.
Jorda er jo også litt usikker på sin egen historie.
Skadeloggen tyder på at motorene kan repareres.
Det bør ikke ta mer enn 24 timer.
24 timer. Etter to årtusener.
En ting til, kaptein.
Ifølge skipets tegninger, virker en del av skroget oppfellbart.
Har dette stedet en takluke?
Ja, sir. Trolig for nattsimulering.
De kunne se opp og se virkelige stjerner.
Hva er "natt"?
Åpne det.
"Hvis stjernene skulle vise seg en eneste natt på 1000 år,"-
-"på hvilken måte ville da menneskene tro på, dyrke,"-
-"og erindre minnene om Guds by?"
-Er det Shakespeare? -Emerson.
-William Byron Emerson. Ja. -Ralph Waldo.
Ralph Waldo. Lord Ralph Waldo. Keats. David Thoreau. Ja.
Kontakt gjenopprettet med Orville. De har kommet tilbake.
Kaptein, hva gjør vi nå?
Vi ber unionsflåten om å sende en treningsbesetning,-
-så dere kan bli kjent med skipet. Snart styrer dere selv.
-Hvor dere drar, er opp til dere. -Takk. For alt.
Vi ga bare tilbake det som allerede var deres.
Ja.
Framtiden vår.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com