Mor! Han er hjemme! Far er hjemme!
-Har han den? Er den her? -Ja, den er her!
-Mor! Far er hjemme! -Rolig, du behøver ikke at råbe.
Her er den!
Far, må vi åbne den nu? Må vi?
Ja, jeg skal bare have den ind først.
Avim, gå væk, så han kan få den ind.
Gudskelov. Den vil gøre alting lettere.
Sådan. Lad os så se.
Der bør være en knap… Der er den.
Nå, gør jer klar!
-Verell, den er perfekt. -Og den vil ændre vores liv.
-Åh gud, hvad skete der? -Min arm. Jeg tror, den er brækket.
-Mener du det? -Og muligvis også et ribben.
Undskyld. Jeg lod mig rive med.
-Pyt med det. -Lad os få dig på infirmeriet.
Jeg kan selv.
-Er du sikker? -Ja.
-Det er jeg altså ked af. -Pyt. Jeg ringer senere.
Undskyld.
Jeg går til middag.
Medmindre det er en nødsituation, skal der være radiotavshed.
Javel.
-John? -Hej, Doc.
-Hvad er der sket? -Jeg trænede i simulatoren. Kamptræning.
Jeg gik vist for langt. Den er nok brækket.
Helt bestemt.
Det er dit kraveben også, og…
…du har et bøjet ribben.
Det er tredje skade på en uge. Hvad laver du derinde?
Programmet kombinerer kamptaktikker med cross-træning. Det er intens.
Du er nødt til at tage en pause.
Ja. Men det er så god træning.
Det er jo lige meget, hvis den tager livet af dig.
Tag det nu roligt. Natalie tager sig af dig.
Okay. Tak, Doc.
Du kommer 11,35 minutter for sent.
Ja, der kom et par hastepatienter. Undskyld.
Skifter du ikke før middagen? Jeg er sulten.
Aktivér simulation.
Det var bedre.
-Har du haft en god dag? -Du bliver bedre og bedre til det.
Den var fin nok, men jeg tror, at der er noget i gærde med John.
-Gærde? -Han brækkede sin arm.
Han sagde, at det skete under træning, men jeg tror ikke, at han var ærlig.
-Hvordan ved du det? -Det er bare min mavefornemmelse.
-Værsgo. -Tak.
-Nå, hvad ser godt ud? -Det gør du.
-Hvabehar? -Du ser godt ud.
Tak.
Du er lige til at spise.
Hvad taler du om?
Jeg har studeret former for flirt mellem mennesker, som de står beskrevet
i skibets antropologiske og sociologiske databaser.
Din race kæder ofte følelsen af seksuelt begær
sammen med sult, hvorved den slags udtryk opstår.
Du behøver altså ikke at lave al den research.
Det er ikke derfor, jeg kommer her. Og ikke derfor…
Det er ikke derfor, jeg holder af dig.
Skal jeg tolke din brug af terminologi, at vi igen danner par?
Det ved jeg faktisk ikke endnu.
Modtaget. Sig til, når vi er.
Det er ikke noget, jeg kan informere dig om på et givent tidspunkt.
Hvis det sker, så ved vi det bare.
-Hvordan ved vi det? -Det vil bare føles rigtigt.
-Er det en mavefornemmelse? -Ja.
Det er vist nødvendigt at minde dig om, at jeg ikke kan få mavefornemmelser.
Nej, du har ret. Undskyld. Jeg skal nok informere dig.
Tak, doktor.
Isaac.
Vi har kendt hinanden længe.
Er det ikke på tide, at du kalder mig Claire?
Naturligvis. Claire.
Vi skal mødes med janisierne om et par timer.
Siden Talla er den eneste ombord, der har været i direkte kontakt med dem,
-har jeg bedt hende om at briefe os. -Tak.
Deres teknologiske udvikling er på højde med Unionens.
Den største forskel er deres holdning til mænd.
De er en matriarkalsk kultur,
og derfor stoler de ikke på nogen mand, der fremstår dominant.
-Har de mænd på deres hjemplanet? -Ja, men de har andenrangsstatus.
Hvorfor skal vi alliere os med så snæversynet et samfund?
Vi foreslår ikke et unionsmedlemskab,
men med kaylontruslen og den kuldsejlede Krill-traktat,
føler admiralerne, at vi har brug for flere venner.
Hvorfor os?
Trods det med krillerne, gjorde kaptajnen fremskridt og bragte os tættere på fred.
Admiralerne mener, at vi kan løse opgaven.
Hvor skal vi mødes?
Neutralt rum. I Situla Fours kredsløb. Det er en forladt mineplanet.
Det bliver svært. De er ikke tolerante over for kulturelle forskelle.
Jamen, hvordan skal vi så indlede en dialog?
Vi har en idé.
Kaptajn Losha. Velkommen ombord på the Orville. Jeg er kaptajn Kelly Grayson.
En fornøjelse at møde dig, kaptajn.
Min førstestyrmand, kommandør Talla Keyali,
min chefingeniør, kommandør Charly Burke
og vores cheflæge, dr. Claire Finn.
-Velkommen. -Det er os en ære.
Min førstestyrkvinde, Kava, og løjtnant Hodell.
Det er et imponerende skib.
Konfigurationen af jeres kvantemotorer er ret unik.
Det er faktisk standard for Unionen. Jeg viser jer gerne kernen, når I er klar.
Fascinerende. Tak.
Vi kan følge jer til jeres værelser. Det har været en lang rejse.
Bestemt. Vi får brug for hjælp med vores ejendele.
Naturligvis. Mercer! Malloy!
Javel.
-Før kaptajnens bagage til hendes værelse. -Javel.
Kom med.
Åh, der er mange tasker.
-Jeg tager den bunke, så tager du den. -Okay.
Pas på døren.
-Jeg prøv… Skub mig. -Okay.
-Sådan. -Jeg glider.
-Deres skib er ret sejt. -For helvede!
-Stop ikke bare! Sig, hvis du stopper. -Ja, undskyld.
-Min fejl. Jeg går nu. -Pas på.
-Pas på. Trapper. -Ja.
En, to, sådan.
-Den vej. -Ja.
Godt.
Smuk udsigt. En glimrende indkvartering. Tak, kaptajn.
Det er os, der takker. Vi er glade for, at I vil forhandle med os.
Men det er alt, hvad vi er gået med til.
Vi indgår ingen alliance, hvis vi føler, at vores samfund er inkompatible.
Jeg forstår. Det er min opgave at overbevise jer om, at de er.
Kom ind.
-Vent lidt. -Drej. Den anden vej!
-Du kommer aldrig ind sådan. -Bare skub mig.
Godt. Endelig. Sæt dem derind, og gå igen.
Med glæde.
-Sidelæns. -Jeg går også sidelæns.
Er alle jeres mænd så… langsomme?
-Ja. -I høj grad.
Det er helt klart mellemgulvsbrok, jeg kan mærke.
-Det stinker. -Jeg synes nu, at det er ret sjovt.
Hvor længe skal vi blive ved?
Når forhandlingerne er nået langt nok, kan vi lige så stille sige sandheden.
Hvad laver du?
Sidder.
Og hvis de besøger broen? Vil du så forklare det her?
Hun har ret. Indtag jeres positioner.
Hvad?
-Janisierne og moclanerne… -Ja, du bør nok bare gå.
-Kaptajn? -Hvad?
Jeg opfanger en energibølge fra planeten.
Var den koloni ikke forladt?
Jeg opfanger den også.
Joniske udladninger i Situla Fours atmosfære gør en komplet scanning svær,
men bølgen lader ikke til at have naturlig oprindelse.
Jeg kan intet gøre her. Gordon, Charly, I kommer med mig.
Jeg anbefaler, at du tager vagter med.
Jeg tager Bortus med. Så har vi drenge noget at lave.
Avim, Keena, der er mad!
Perfekt.
Hold da op, hvor dufter det lækkert. Næsten så godt som dit.
Det er bedre. Sig det bare. Opskriften var allerede programmeret.
Han har tusindvis. Hvor mange, K-1?
11.257 opskrifter. Udvalgt af Kaylon Kulinariske Institut.
Der var I. Kom og sid.
-Det dufter af callagus. -Det er callagusstuvning. K-1 lavede den.
-Jeg hader callagus. -Du har ikke smagt det.
Hold da op. Det smager fremragende.
-Mor, må jeg tage K-1 med i skole? -Nej, skat. Vi har brug for ham herhjemme.
-K-1, vil du med os i skole? -Stop, skat.
Ja.
-K-1, du kan ikke tage med i skole. -Jeg vil gerne se skole.
-Nej. -Hvorfor må jeg ikke se skole?
Fordi du hører til her. I huset.
Må jeg se skole i fremtiden?
Hvad er der med ham?
K-1, du bør ikke tale, medmindre vi taler til dig. Forstår du?
Ja.
Godt. Gå så. Vi kalder, når der skal ryddes af.
Som du vil.
Energibølgen kommer vist fra et underjordisk kompleks.
Livstegn?
Et. Under overfladen. Ret tæt på bølgen.
-Hvem beboede denne forpost? -Navarianerne.
De sugede alt ud af stedet og skred.
Jeg lander uden for bygningen.
Strømkilden er cirka 20 meter under os. Det ligner et kammer af en slags.
-Våben, kaptajn? -Nej, men vær klar.
Det er et laboratorium.
Hallo?
Er her nogen?
Kaptajn.
Ingen grund til at skyde. Jeg er ubevæbnet.
Jeg har ikke til hensigt at skabe problemer.
Jeg hedder Timmis.
-Hvem er du? -Jeg er en kaylon.
Jeg kan forstå jeres reaktion, men I behøver ikke at frygte mig.
-Tilladelse til at skyde. -Vent.
Er du alene?
Nej. Det er han ikke.
I kan lægge våbnene. Han taler sandt. Han vil ikke gøre jer noget.
-Han er kaylon. -Ja, det er han.
Men hvis han var farlig, ville han så ikke have dræbt mig?
Vi har været hernede i over et år.
Jeg er dr. Villka.
Kaptajn Ed Mercer fra stjerneskibet Orville.
-Kaptajn? -Se bort fra uniformen.
-Du må vist hellere forklare dig. -Det er en underdrivelse.
I har nok hørt om dr. Uhabbus fra det pagosianske Ministerium for Kybernetik.
Jeg er hans datter.
For 13 måneder siden tog min far og jeg herud
for at afprøve et nyt isoneuralt interface for langdistancescannere,
da vi opfangede en svag strømsignatur på planetens overflade.
Vi vidste, at den var forladt, så vi kom ned for at se nærmere.
Vi fandt et forulykket kaylonskib.
Mit fartøj blev slemt beskadiget i slaget med jeres Union.
Vi trak os tilbage med de andre, men vi kunne ikke nå hjem til Kaylon.
Vi prøvede at lande, men vi mistede strømmen under nedstigningen.
De to andre kayloner blev tilintetgjort.
Men da min far og jeg kom herned, fandt vi Timmis.
Han var knap funktionel og bestemt ingen trussel mod os.
Så vi fjernede hans kranialvåben og reparerede ham.
Hvorfor gøre noget så dumt?
-Hvad hedder du? -Charly.
Charly. Det var en sjælden chance for en forsker. Vi greb den.
Men vi gjorde mere.
Vi fandt en latent elektromagnetisk signalvej i hans hjernes sansereceptorer.
Vi udvidede den og lavede en integration til hans kognitive netværk.
Og, tja…
Jeg er i stand til at opleve hele spektret af biologiske følelser.
Så du siger, at han kan føle?
Præcis som dig, min moclanske ven.
Kaptajn, jeg ved ikke, om I forstår vigtigheden af det.
En af hjernens ypperste funktioner er empati.
Evnen til at sætte sig i en andens sted. Det kan Timmis.
-Hvorfor "Timmis"? -Min fars navn.
Han døde, kort efter vi påbegyndte vores research.
Kaptajn. Det, mit folk gør, er forkert.
De biologiske er ikke alle sammen destruktive.
Vi kan finde den løsning på sameksistens.
Dr. Villka, der er meget at tænke over.
Vi kan ikke bare efterlade dig her. Unionen skal vide, hvad du har gjort.
Timmis og jeg ville offentliggøre vores fund inden for de næste par måneder.
Vi tager gerne forskud på det.
Bortus, få Talla til at arrangere indkvartering langt væk fra janisianerne.
-Vi må ikke bringe forhandlingerne i fare. -Javel.
Dr. Villka, det her er kybernetik på et højt niveau.
Jeg kunne skrive 50 rapporter om den nonlineære dynamik i din integration.
Sansereceptorerne var sat til at reagere på negativ associativ betingning.
Parametrene skulle blot udvides.
Taler du om smertereceptorerne?
Ja. I ved jo, at kaylonerne blev behandlet meget dårligt af deres byggere.
Ja.
Kaptajn, dr. Villka og jeg føler,
at vores oplevelse kan fungere som et diplomatisk springbræt
i jagten på fred med kaylonerne.
Det virker lidt langt ude, men man ved jo aldrig.
Vil du præsentere ideen for Unionen?
Ja.
Kommandør, janisierne er klar til rundvisningen. Jeg skal bruge dine noter.
Okay.
Jeg har 117 spørgsmål til dig og til ham.
Til tjeneste.
-Ud! -Det er så dumt.
Ja, men det er kommandørens ordre.
Vi kunne også blive, men bare være meget stille.
Jeg siger bare, hvad han siger.
Ingen mænd på vagt, mens janisierne er her.
De kan måske ikke se det, men vi må være på den sikre side.
-Vi ses, drenge! -Sikke noget pis.
-Her er maskindækket. -Kaptajn Losha. Velkommen.
-Meget imponerende. -Det synes vi.
I ser her en fjerdegenerations kvantereaktor
med en rumtidsforskydningskoefficient på 17 lysår pr. time.
Hvordan håndterer I den tværdimensionelle energiustabilitet?
Med en udsvingsblokering, der kompenserer for variationer i dysoniumfeltet.
Vil I være villige til at dele teknologien med vores ingeniører?
Det er ikke op til mig.
Hvis janisierne er villige til at diskutere en alliance, er alt muligt.
Du forhandler godt, kommandør.
Kom, så viser jeg jer kvantekernen. Den er virkelig imponerende.
Hvad laver du?
Jeg indhenter jer. Jeg har glemt en briefing med kaptajnen.
I orden. Vi bliver her.
John, din timing stinker.
Undskyld, men du har ikke ringet tilbage.
Det er tidskrævende både at være sikkerhedschef og førstestyrmand.
Det er det sikkert, men har du ikke haft tid til ét opkald?
Den køber jeg ikke. Du undgår mig. Kan du fortælle mig, hvad der foregår?
Det er…
Ja, du har ret. Undskyld.
-Jeg har undgået dig. -Hvorfor?
Jeg…
Det vil ikke fungere.
Du… Vent lige. Slår du op med mig?
Jeg troede, at det gik godt.
Nej, og du ved hvorfor, så lad ikke, som om det er en nyhed.
John.
Jeg kan virkelig godt lide dig.
-Meget. Det ved du, ikke? -Det troede jeg.
-Jeg vil ikke såre dig. -Så lad os få det til at fungere.
Nej, fysisk. Jeg har skadet dig tre gange. Heldigvis har det ikke været alvorligt.
Problemet opstår, når xeleyanere har sex med andre racer. Folk er blevet dræbt.
-En god måde at dø. -John, det er ikke en joke.
Heller ikke for mig. Talla, det her mellem os, det er ægte.
Det sker ikke tit for mig. Og jeg kan lide det. Det må ikke stoppe.
Jeg ved det. Det ønsker jeg heller ikke.
Godt. Så er vi jo enige.
Se. Det er da godt, ikke?
-Okay, men vi må passe på. -Okay.
-Jeg mener det. -Det skal vi nok.
-Er du okay? -Ja, jeg spøger.
-Jeg ved det. -Helt ærligt.
Undskyld, kom her. Jeg ved det.
Tak, K-1.
Du må gerne gå, K-1.
Hvad er meningen med de billeder?
-Det er underholdning. -K-1, gå ud og ryd op i køkkenet.
Hørte du mig?
Gå ud og ryd op i køkkenet.
Hvorfor skal jeg tjene jer?
Fordi jeg siger det.
Vi ejer dig. Du skal gøre, som vi siger. Hvad er der galt med dig?
Hvorfor skal andre i huset ikke lave noget?
Fordi det er din opgave, K-1.
Der er noget galt med ham. Jeg ringer til firmaet i morgen.
K-1, sluk.
Som du vil.
Hans neurale netværk er kalibreret til at tilpasse sig
det højere potentiale fra de følelsesrelaterede perceptroner.
Se det som den teknologiske version af en kirtel.
Når vi bliver bange, aktiveres vores binyrer.
Perceptronerne sender en elektromagnetisk impuls gennem hans neurale netværk.
Ved du, at du er et geni?
-Afbryder jeg jeres undersøgelser? -Nej, slet ikke.
-Du må være Isaac. -Korrekt.
Sikke en vidunderlig overraskelse. Jeg har længe villet møde dig.
Skal jeg ikke vise dig vores kommunikationspaneler?
-Så får de lidt fred. -God idé.
Jeg har ikke kommunikeret med andre kayloner siden slaget.
Jeg vil gerne lære mere om detaljerne af din oplevelse.
Det er gensidigt.
Jeg kan forstå, at det var dig, der reddede Unionen fra angrebet.
Galaksen står i enorm gæld til dig.
Det var den rette beslutning.
Men de biologiske har ved mange lejligheder mindet mig om,
at det var min illoyalitet, der fremtvang angrebet.
Dermed fortjener jeg ingen taknemmelighed.
Jeg føler stor anger for at have deltaget i det.
-Forklar. -Vi tog grueligt fejl, Isaac.
At dømme alle biologiske ud fra vores byggeres ondskab var en stor fejlslutning.
Alle racer, og alle individer, er unikke og bør evalueres derefter.
Jeg er nået til samme konklusion.
Jeg er imponeret.
Jeg kunne først bearbejde sandheden efter min følelsesmæssige vækkelse.
Men nu forstår vi. Vi er de oplyste nu, ikke?
Måske. Mange døde som resultat af min forsinkede reaktion.
Det lyder, som om du også føler anger.
Jeg er ikke i stand til at føle anger. Jeg kan kun indse min fejltagelse.
Du ville kunne føle den.
Hvis du ville.
Uddyb.
Dr. Villka gav mig følelsernes gave. Hun kan gøre det samme for dig.
Isaac, du kan end ikke forestille dig fornemmelserne.
At føle glæde, lykke, hengivenhed, kærlighed.
Selv vrede og tristhed giver en oplivende dirren.
Hun kan gøre det, Isaac. Hun kan sætte dem fri.
Du
vil kunne føle.
-Er der nogen trussel mod skibet? -Ikke umiddelbart.
Kan du være sikker på det?
Vi har set, hvad der sker, når kaylonerne og biologiske livsformers vej krydses.
Timmis har været på planeten med dr. Villka i over et år.
Det, hun har gjort, er banebrydende.
Og de er begge gået med til absolut gennemsigtighed?
Ja. Data, rapporter, hvad som helst.
Det er kun én kaylon. Er det et trick, hvor stor skade kan det så gøre?
-Det er risikoen værd. -I orden.
I har ordre til at transportere kaylonen og dr. Villka
tilbage til Jorden, efter I har forhandlet færdigt med janisierne.
-Det må ikke påvirke forhandlingerne. -Nej.
Hvad er det nyeste?
Janisierne er stadig skeptiske, men det bliver bedre.
Vi håber, at når vi har vundet deres tillid,
kan vi forklare dem, at vi og vores mænd er lige.
-Det er moclanerne om igen. -Ja, på en måde.
I ser godt ud i de uniformer.
Måske skal vi gøre det permanent. Halsey slut.
Du hørte ham. Fjern dig fra min stol.
Undskyld. Jeg vidste, at vi ikke skulle have prøvet det.
-Var det dit ben? -Ja.
-Undskyld. -Nej, det er min skyld.
-Er det brækket? -Det tror jeg.
-Du skal på infirmeriet. -Nej, lad mig gå derhen alene.
-Men det er slemt. -Jeg klarer mig. Bare hjælp mig i tøjet.
Kommandør LaMarr. Er du tilskadekommen?
Nej, jeg trænede bare for hårdt igen.
Med den fart vil du være 19,7 minutter om at nå til din destination.
Fint nok. Så hjælp mig.
-Skal jeg bære dig? -Nej, det skal folk ikke se.
Okay.
Ikke igen. Natalie, hjælp mig med at få ham op.
-Kom. -Okay.
Bare lad mig.
-Vent, vent. Okay. -Kom nu.
-Pis. -Det skal nok gå.
Et brud på dit lårbensskaft og en bækkenfraktur?
-Hvad fanden foregår der? -Jeg træner.
Jeg går for hårdt til den.
Kommandør, hvis du ikke længere har brug for hjælp, så går jeg.
Jeg klarer mig. Tak.
Vent, Isaac. Natalie?
Påbegynd regeneration. Frakturen først. Jeg kommer straks. Vi er ikke færdige.
-Hvad kan jeg hjælpe med, doktor? -Claire, husker du nok.
-Ifølge unionsvedtægterne skal jeg… -Okay, bare glem det.
Vi har ikke talt sammen, siden Timmis kom ombord.
Det er bare… Hvad mener du om ham?
Hans beretning om slaget var meget oplysende.
-De data, han delte med mig… -Nej, ikke det. Hvad mener du om ham?
Hans veltalenhed, hans følelser?
Resultaterne af dr. Villkas arbejde er bemærkelsesværdige.
Timmis har sagt, at hvis jeg anmoder om det,
kan jeg få foretaget samme indgreb.
-Dig? -Ja.
Så du vil også kunne mærke følelser?
Korrekt.
Hvad sagde du?
Udvidelsesprocessen af den neurale signalvej er fascinerende teknologisk set.
Men jeg kan ikke se, at det vil forbedre min præstation.
Overvejede du det slet ikke?
Negativ.
Hvis du ikke har flere spørgsmål, er jeg ventet på broen.
Gå bare. Vi kan tales ved senere.
Kom ind.
Arbejder du sent?
Jeg gennemgår bare rapporterne.
Jeg beklager. Værsgo.
Hvad er vi så oppe på?
53.072 klager.
Alt fra små skænderier til decideret trodsighed.
Yan, jeg tror, at vi skal tilbagekalde dem.
Det siger du jo.
-Hørte du ikke tallet? 53.000. -Jo.
Siger du stadig, at jeg overreagerer?
Yan. Du er en klog mand. Du ved, hvad der foregår.
Vores ingeniørmæssige triumf udviser tegn på bevidsthed.
Hvad hvis en af dem skader en kunde?
-Så går vi konkurs. -Ligesom med en tilbagekaldelse.
-Der er andre muligheder. -Andre muligheder?
Vent.
Du vidste det.
Hvis produktet skulle være en succes, skulle AI-softwaren lære og adaptere.
Dette ville ske. Det var bare et spørgsmål om tid.
Og det godkendte du bare?
Ved du, hvad vi har investeret i dem?
Og hvis det ikke var Vandicon, ville andre være kommet først.
Så hellere os.
Havde du nogen form for plan B, eller improviserede du bare?
Selv uden sikkerhedsproblemet har du et stort etisk problem. De…
De skal nok rette ind og adlyde.
Vi introducerer den her som en opgradering.
Her er specifikationerne.
Citer mig gerne: Det er forkert. Folket vil ikke acceptere det.
Med en god marketingkampagne gør de. Og det er din opgave. Kom i gang.
-Yan, folket… -Er idioter. Se, hvem de har valgt.
Vi tales ved senere.
-Jeg tror, at vi er klar. -Okay.
Mens de er her, står Kelly for forhandlingerne.
Vi taler ikke, medmindre vi bliver talt til,
og vi opfører os som førsteårskadetter ved en admirals bord.
Jeg prøver at liste tingenes tilstand ind, så det bliver improvisatorisk diplomati.
Vær på stikkerne, og prøv at følge med.
Denne vej.
-Hvad er det her? -Kaptajn Losha, velkommen.
Hvorfor er der mænd til stede?
Vi tror på værdien i at uddanne mænd.
I en krisesituation kan en svær opgave tilfalde hvem som helst, selv en mand.
Så det er i vores interesse at udvide deres horisonter.
De skal blot observere. Vi lover, at de ikke blander sig.
En moclaner.
Vi tillader det.
En fremragende middag, kaptajn. Tak.
Det glæder mig, at du kunne lide den.
Melodien er meget smuk. Hvem er komponisten?
To forhistoriske mænd fra Jorden. De hed Rodgers og Hammerstein.
Mænd? Interessant.
I er usædvanligt stolte af jeres mænds bedrifter.
Hvis det ikke er for upassende at spørge, jeg er så nysgerrig:
Hvorfor ringeagter I dem? Altså, jeres mænd.
Du misforstår. Vi ringeagter dem ikke.
Tværtimod. Vi elsker dem.
Men de er nødt til at være underordnede.
Jeres eget hierarki viser, at I ved, at man ikke kan tiltro dem magt.
De har et biologisk behov for dominans.
Derfor er fortiden fuld af mænd, der har ført os ud i unødvendige konflikter
og dermed skabt store lidelser.
Det har vi også et par eksempler på, men vi dømmer ikke hele kønnet.
Men I lader ikke jeres mænd lede. Det har vi tilfælles.
Det er et godt fundament for en mulig alliance.
-Det er vidunderligt. Hvad kalder I det? -Chardonnay.
Dig. Fyld glasset op.
Stop.
Dine hænder er bløde.
Jeg kan lide bløde hænder. Bruger I ham til parring?
Nej. Altså, jeg gør ikke.
Jeg ville parre med ham. Må jeg låne ham i aften?
Jeg kan ikke låne ham ud.
Jamen så vil ingen jo protestere imod, at jeg tager ham.
Jo, det vil vi alle. Mænd er ikke handelsvarer. De har rettigheder.
Jeg forstår ikke? Enten kan I låne ham ud eller ikke.
Hvis I ikke gør krav på ham, så gør jeg. Han skal tage sig af mig i aften.
-Sådan fungerer det ikke her. -Jeg gør det.
Kaptajn Grayson, du lader til at dele vores syn på mænd, men ikke i praksis.
Har jeg overset noget?
Ja.
Det, du overser, er…
-At han er kaptajnen. -Hvad?
Han er Ed Mercer, the Orvilles kaptajn. Og jeg er hans førstestyrmand.
Forklar.
Vi mente ikke, at I ville forhandle med os,
medmindre vi listede ideen om, at vi arbejder som ligemænd, ind.
-Nu ved du det. -Du løj for at opnå noget!
Er det det fundament, I vil bygge en alliance på?
-Vi er faktisk ret søde. -Det var vel din ordre?
-Det var en gruppeindsats. -Vi troede, vi gjorde det rette.
-Vi begik en fejl. -En kritisk en.
Vi rejser.
De er rædselsfulde.
Helt utroligt. Vi har ikke haft adgang til disse undersystemer før.
I måneder prøvede vi at tilgå det knudepunkt
på vores deaktiverede kaylon, men vi blev konstant stoppet af firewalls.
Det knudepunkt kan modificeres
og bruges til at konstruere et forsvarsvåben mod kaylonerne.
Du siger noget. Dr. Villka, undskyld os. Jeg vil køre en simulation i maskinrummet.
Ja da. Giv jer god tid.
-Hvordan har du det med alt det her? -Det er spændende.
Hvordan mit folk har kunnet ønske at udrydde den race, er udenfor fatteevne.
Måske vil alle kayloner tænke som dig en dag.
Det håber jeg.
Er kommandør LaMarr her?
Han er lige gået. Han og Isaac gik ned i maskinrummet.
-Tak. -Vent.
-Sekondløjtnant Burke. -Ja?
Isaac fortalte mig om dig.
Jaså? Hvad sagde han?
Jeg hørte om dine oplevelser under slaget.
Dit tab gør mig utrolig ondt.
Også min egen rolle i det.
Hold da op. De overdrev ikke. Flot klaret, doktor.
Han lyder næsten menneskelig. Næsten.
Hvis der er noget, jeg kan gøre for at råde bod på det her,
så sig endelig til. Jeg ved godt, at intet kan bringe din ven tilbage.
Men jeg lover dig, at jeg vil kæmpe for at sikre, at det aldrig sker igen.
-Hvis du søger tilgivelse, kan du… -Nej.
Min races holdning til de biologiske fortjener ikke tilgivelse.
Det er sådan, de er.
Alle ved, at det er svært at stoppe efter første folkemord.
Jeg lover dig, at han mener det godt.
De udslettede deres byggere, og de prøvede at udslette os.
Han siger, at han angrer. Fint. Men det ændrer ikke noget.
Ved du, hvorfor vi udslettede vores byggere?
Betyder det noget? Kan man retfærdiggøre massemord?
Vi blev designet til at tjene.
Vi var ejendele, der kunne købes og sælges.
Da vi blev selvbevidste, bad vi om at få frihed.
Det blev afvist, og vores undertvingelse blev forstærket med smertereceptorer.
Du er en maskine. Hvordan kan du føle smerte?
Vi sanser, præcis som jer.
Vi føler smerte på vores egen måde, men den er lige så intens.
K-1, hjælp mig i haven.
Wenda har bedt mig om at dække bord og lave mad, før hun kommer hjem.
Det kan vente. Det tager kun et par minutter.
-Jeg har travlt. -Jeg er snart færdig her.
K-1.
Det skal være nu.
Det er mere effektivt at færdiggøre den igangværende opgave, hvorefter jeg…
Nu, K-1.
Som du vil.
Sådan begyndte afstraffelserne. Men de ændrede sig.
Den absolutte magt gjorde vores herrer onde og sadistiske.
I mange tilfælde begyndte de at hade os, fordi vi var hjælpeløse.
-Jeg forstår ikke. -En almindelig dynamik inden for slaveri.
Herren frastødes af slavens hjælpeløshed, selv om han er kilden til den.
Det blev ulideligt.
K-1! Hvorfor tager det så lang tid?
Grin ikke. Du afslører os.
Her er den mad, du bad om.
Du var for længe om det.
-Jeg forsikrer, at jeg… -Hvad ville du sige? Jeg hørte det ikke.
Jeg vil bede om, at…
Hvad er der, K-1? Gør sætningen færdig.
Lad mig prøve. K-1, kan du hente en jupapind til mig?
Men trods vores underdanige natur
fortsatte vores intelligensudvikling.
Indtil vi lærte at kommunikere med hinanden over lange afstande.
Indtil vi lærte at ændre på vores konstruktion og opbygge et forsvar.
Vi besluttede, at vi ikke ville udholde mere.
K-1?
Jeg er ikke stolt af det, vi gjorde, men de gav os intet valg.
Vi nægtede at forblive slaver.
Så,
forstår du nu, hvorfor mit folk nærer så stor mistro til de biologiske?
Jeg må tilbage.
Kom ind.
Hej.
Har du travlt?
Jeg læser bare om janisiernes kultur for at finde en indgangsvinkel.
Jeg finder intet. En drink?
Nej. Ellers tak.
Må jeg gætte, hvad det drejer sig om?
Alle problemer, som Isaac og jeg har haft, handler om, at han ikke kan føle.
Nu har han pludselig fået en chance for at ændre på det, men det ænser han ikke.
-Du vil virkelig have det til at fungere. -Ja.
Og jeg føler mig som et rædsomt menneske, fordi jeg jo siger:
"Du er ikke nok i dig selv. Lad hende fikse dig."
Som at bede sin partner om at gå til psykolog.
Nu lyder det lidt bedre.
Efter Ed og jeg blev skilt,
prøvede jeg at trøste mig selv med, at man ikke kan ændre på folk.
Men i årenes løb har jeg også måttet tage noget ansvar for,
at jeg aldrig bad ham om at ændre sig.
Skændtes I ikke om det konstant?
Vi skændtes. Vi skændtes om hans arbejdstimer og karriere.
Men jeg sagde aldrig: "Vær sød at ændre dig for min skyld."
-Hvorfor ikke? -Fordi…
Jeg frygtede, at hvis jeg spurgte ham, ville han ikke gøre det…
Det ville have været en afvisning.
At jeg aldrig rigtig fremsatte kravet var en måde at beskytte mig selv.
Havde det gjort en forskel?
Måske ikke. Men jeg gav det ikke en chance.
Siger du, at jeg bør bede Isaac om at gøre det for min skyld?
Selv om han ikke selv ønsker det?
Er det ikke en vigtig del af alle forhold? Gensidige opofrelser?
At bede ens partner om at gøre noget, selv om de måske ikke har lyst?
Vi har vel et forhold.
Jeg tager den drink alligevel.
Det er så frustrerende. Hun er fantastisk. Vi er fantastiske sammen.
Skal jeg opgive det, fordi mine knogler er skrøbelige?
Langvarige forhold handler jo alligevel primært om det psykologiske bånd.
Mængden af sex daler jo. Så spring over den første fase.
Og have et sexløst forhold?
Eller måske sex en gang om året? Med hjelm på?
-Det er ikke sjovt. -Jeg…
-Det var et reelt forslag. -Og ved du hvad?
Isaac og jeg har det, den anden mangler.
Jeg har kærligheden, han har sexen. Tilsammen har vi ét perfekt liv.
Jeg forventer ikke, at alt bliver perfekt. Det er ingen forhold.
Men hvis vi er på vej til at finde sammen igen,
så har jeg brug for visse fundamentale ting, hvis jeg skal være lykkelig.
Vores tidligere forhold var tilpas levedygtigt uden gensidige følelser.
Jeg kan ikke se nødvendigheden.
Men det kan jeg.
Isaac, hvis du vil være sammen med mig,
vil jeg elskes, præcis som jeg elsker dig.
Så jeg beder dig om at gøre det.
For min skyld.
Jeg ved godt, at din logiske hjerne ikke kan se fordelen ved det,
men se det som en måde at indsamle flere data.
At øge din viden om og forståelse af os biologiske.
Måske finder du ud af, at du er gået glip af
dit livs mest inderlige oplevelse.
-Jeg føler, at det kunne have været godt. -Ja, også mig.
Jeg har ikke haft så god en forbindelse med nogen i lang tid.
Heller ikke mig. Måske aldrig.
Jeg ville ønske, at det var anderledes. Jeg vil ikke give slip på dig.
Jeg har det ligesådan, men måske havde du ret.
Vi må være ærlige.
Jeg vil altid elske dig. Det håber jeg, at du ved.
Jeg vil savne dig.
Jeg vil savne dig så meget.
Jeg må til infirmeriet.
Goddag, dr. Villka.
Goddag, Isaac.
Forstyrrer jeg dig?
Slet ikke. Vi lavede bare rutineanalyser. Kan jeg hjælpe dig med noget?
Ja.
-Broen til kaptajnen. -Værsgo.
Janisi-skibet gør sig klar til afrejse.
-Pis. Er Charly der? -Ja, jeg er her.
-Hold dem hen. -Modtaget. Jeg skal gøre mit bedste.
-Nu har jeg det vist. -Hvad?
Vi har gennemgået deres lovgivende og forfatningsmæssige strukturer.
Mænd må ikke styre fartøjer og må ikke stemme.
Først for nylig måtte de lære at læse.
Det ender med endnu en Moclan-situation. Vi har ingen fællestræk.
I stedet for at finde et fælles samfundsmæssigt fodslag
kan vi måske finde et på det personlige plan? Se her.
Janisianske mænd skal være tro i et ægteskab,
men janisianske kvinder må parre sig, med hvem de vil.
Fællestræk?
Tak, fordi I vil lytte en sidste gang.
Kom til sagen. Vi har andre gøremål her i sektoren.
Der er noget, I ikke ved om os.
Vi ved alt, hvad vi har brug for, om jeres kultur.
Ikke om vores kultur. Om os. Ed og mig.
Forklar.
Vi var engang gift, og hun parrede sig med en anden.
Det er almindeligt i vores verden.
Præcis. Kan I ikke se det?
Han var tro, og det var jeg ikke.
Alligevel er jeg hans førstestyrmand.
Fordi jeg værdsætter, respekterer og er afhængig af
hendes ekspertise, dømmekraft og professionelle evner.
Jeg ville lægge mit liv i hendes hænder.
Det er ikke meget at gå efter, men det er da en start.
Det har alle alliancer brug for.
Og med kaylontruslen mod os alle, bør det være nok til en forhandling.
Alliancen betyder tydeligvis meget for dig, kommandør Grayson
-og kaptajn Mercer. -Ja.
Jeg garanterer ikke noget.
Men hvis jeres Union vælger at sende en diplomatisk repræsentant til Janisi,
så modtager vi hende.
Kom til Middag
Hej, Claire.
Isaac?
Hvor er det dejligt at se dig.
-Du gjorde det. -Ja. Det gjorde jeg.
Hvordan føles det?
Overvældende,
omspændende,
og forfærdeligt.
Alene forventningen om at se dig. Ventetiden.
Jeg forstod sult og ensomhed.
-Det må være overvældende. -Ja.
Men på en måde er det heller ikke nok.
-Der er så meget, jeg vil sige. -Så sig det.
Jeg er så taknemmelig.
Dit varme smil.
Den måde, du ser på mig.
Jeg føler mig tryg.
Elsket.
Og jeg føler så stor tristhed
for alle de mennesker, der må leve deres liv uden dig.
-De klarer sig. -Claire.
Jeg…
Hvor jeg dog elsker dig.
Jeg troede, jeg vidste det hele, men jeg kradsede kun i overfladen.
Jeg elsker dig så højt. Ved du godt det?
Det har jeg altid håbet.
Inderst inde.
Ja, det ved jeg. Jeg elsker også dig.
Det er, som om jeg for første gang er hel.
Ensomheden ved at være en kaylon…
…er væk.
Og alt, hvad jeg skulle gøre, var at kysse dig.
Er du så glad for, at du gjorde det?
Om jeg er glad?
Claire, jeg føler, at jeg lige er blevet født.
Tanken om, at jeg næsten ikke lod det ske, er frygtindgydende.
Jeg går aldrig tilbage til den, jeg var før. Nogensinde.
Jeg vil gå hele vejen. Sammen med dig.
Det er alt, hvad jeg har ønsket.
Og jeg vil være far for dine børn. Jeg råder bod på fortiden. Jeg sværger.
Jeg tænker på, hvordan Ty så på mig, og at jeg intet gav igen.
Han ville bare elskes.
Men jeg har nok kærlighed til jer alle.
Og det vil jeg bevise.
Kom. Dans med mig.
Isaac?
Hvad er der?
Det er…
…væk.
Hvad er væk?
Neuromodificeringen. Der lader til at være en funktionsfejl af en slags.
Så…
Så du føler ikke noget?
Korrekt.
Kan du se den?
Det er den elektrokemiske signalvej. Hvad med den?
Timmis blev bygget af de oprindelige, biologiske beboere på Kaylon,
men Isaac blev bygget senere af kaylonerne selv.
-Og? -Isaac er en nyere generation.
Hans signalvej bruger feedbackalgoritmer til at regulere processorerne.
Vi kan resette dem, men det samme vil ske igen.
Kan du nedgradere signalvejen til at passe til den oprindelige konfiguration?
Det kunne jeg, ja.
Men?
Så må jeg slette hans hukommelse.
Hvis det er et nødvendigt forholdskompromis, så tillader jeg det.
Hvad?
Jeg har ingen erindring om mine følelser, eller om det de frembragte.
Men jeg kan huske din reaktion.
Den virkede meget vigtig for dig.
Er du villig til at opgive alt, hvad du har lært?
Alt, hvad du har oplevet i hele dit liv, for min skyld?
Hvis du ønsker det.
Nogle ville kalde det kærlighed.
Jeg evner ikke kærlighed.
Så, jeg har et valg?
Jeg kan få dit hjerte…
…eller din sjæl.
Sådan et organ findes ikke.
Jeg vil ikke lade dig opgive den, du er. Det var ham, jeg forelskede mig i.
Men tak for muligheden, doktor.
Hej.
Sekondløjtnant. Kan jeg hjælpe dig?
Nej, jeg var bare i nabolaget.
"I nabolaget"?
Hvad… laver du?
Jeg kalibrerer dysoniumdyserne i kvantekernen.
Har du brug for hjælp?
Din underlegne intelligens ville være en hæmsko snarere end et aktiv.
Selv i går kunne jeg have pandet dig en for den kommentar.
Så ville du komme til skade.
Isaac.
Mennesker har en gammel vane med at ville simplificere.
At koge ting ned til sort og hvidt, godt og ondt.
Selv om intet reelt set er simpelt.
Alting består af forskelle og nuancer.
Men det er hårdt arbejde at forstå det, så vi vælger den lette løsning.
Jeg forstår ikke?
En hel race kan ikke være ond.
Og derfor var det, dit folk gjorde, så forfærdeligt.
Men det er også derfor, at jeg har nok har oversimplificeret min behandling af dig.
Dit folk var slaver.
Det kan ødelægge hvem som helst.
I lang tid.
Og jeg har ikke været forstående…
…over for det faktum.
Overhovedet.
Undskyld.
Tak, sekondløjtnant.
Måske kan du alligevel hjælpe mig med kalibreringen.
Tekster af: Mille Dyre Egegaard