Kelly fick alltid Ed att dricka mer än han ville.
- Det stämmer inte alls! Båda drack. - Ja, men du var stordrickaren.
Servitören frågade om vi ville ha nåt mer. "Nej, det är bra."
Och hon: "Ge honom en till!" Men det var bara jag som spydde.
Berätta hela historien.
Vi var på mottagning hos amiral Halsey och Philippa Jones var där.
Kelly hade hällt i Ed whisky i två timmar.
När vi skulle gå sa Philippa: "Trevligt att träffas." Ed sa:
- "God natt, Fallopia." Fallopia! - De hörde första gången.
- Dags att gå hem. - Ja, jag börjar tidigt i morgon.
Vi ses i morgon.
- Jag saknar den där tiden. - När jag söp dig full?
Vår första dejt känns som i går.
Minns du att du ringde mig klockan nio morgonen därpå?
Så himla osmidig. Jag tappade nästan intresset.
En intresserad kille, klart det var avtändande...
Hade jag varit fem år yngre hade jag nog inte svarat. Men vi hade så kul.
Du vet redan det här, men...
Att försöka igen vore inte helt otänkbart för mig.
Visst hade vi roligt. Och vi var väldigt förälskade.
Men jag... Jag har inte ändrat mig.
Ed, Orville är som en helt annan värld för oss.
Den får det förflutna att kännas som ett annat liv.
- Ett bra liv. - Ett toppenliv.
Men det vi har nu fungerar ju.
Vi är ett bra team och goda vänner. Nästan bättre än när vi var gifta.
Och...
Jag tycker inte att en kommendör och en försteofficer som är ett par -
- är särskilt ansvarsfullt.
Helt otroligt, Isaac.
Detta är det största genombrottet på decennier.
En stor del av jobbet gjordes av dr Aronov.
Men med min överlägsna intelligens har jag utökat användningsområdet.
Temporalfält kommer att kunna kopplas -
- till organismers neurologiska vägar.
- Vi kommer att kunna resa i tid. - Teoretiskt sett, ja.
Du förbluffar mig.
- Det är din favorittid på månaden. - Redan?
Dysoniumfältets kondensoranalys klarar vem som helst av att göra.
Vi sover bättre om det får din ömma vård.
- Ta en sömntablett... - Jag kan prova det med.
- Vad sjutton hände? - Vänta, Kelly.
- Vad hände, Lamarr? - Vi passerade en gravitationsvåg.
- Orsak? - Säkert en neutronstjärnekollision.
- Skador? - Inga av betydelse.
Bortus, gör en strukturell analys av skeppet.
Jag går till bryggan. Isaac, gå och hjälp Lamarr.
Var är jag?
I MORGON OCH I MORGON OCH I MORGON
Kommendörkapten, er yttre utsmyckning har förändrats.
Hur klarade ni det så snabbt?
Vem är du? Hur kom jag hit?
- Jag är Isaac. Ni är på Orville. - Vad är det som händer?
Jag var i min lägenhet...
Det stämmer inte. Ni var här för exakt 31 sekunder sen.
- Minns ni inte det? - Avsluta programmet.
Detta är ingen simulation.
Isaac till bryggan. Jag tror inte att kommendörkapten Grayson mår bra.
Jag sitter här, Isaac. Jag mår bra.
Meddela Keyali att vi har en inkräktare i labb 1.
- Vad är det sista du minns? - Jag var i min lägenhet på jorden.
- Jag drack kaffe... - Hon är frisk.
Stresshormonnivåerna är höga och hon är bakfull.
Men DNA: t stämmer överens med kommendörkapten Grayson.
- Kan hon vara en klon? - Nej.
DNA: t har samma degraderingar på molekylär nivå som vår Kelly.
Enda skillnaden är att hon är runt sju år yngre.
Herregud.
Va?
Vem är du?
Jag vet att det här låter galet. Men hon är du.
- Omöjligt. Jag är jag. - Vad är det som pågår?
Ed? Vad gör du här?
Hon är visst du. För sju år sen.
Vad var det du sa?
Lamarr och jag har tagit fram en hypotes.
Gravitationsvågen förstärkte det temporalfält Aronovs enhet skapade.
Den förhöjda energin -
- kan ha transporterat Graysons gamla jag till vår nutid.
- Går det att upphäva? - Det vet vi inte.
En fråga:
Om hon är mitt gamla jag, varför minns jag inte det här?
Och om det inte går att upphäva, varför är jag här?
När hon togs från det förflutna kan en ny tidslinje ha skapats.
Eller så blev det ett avbrott i den gamla tidslinjen.
Vi andra, då? Varför ser vi ingen ung Gordon eller prepubertal Bortus?
Kommendörkaptenen var närmast enheten.
- Varför just sju år? - Vi har en teori.
Isaacs forskning kan ha kommit längre än vi förstår.
Vad tänkte ni på när vi träffades av vågen?
Tja... I går pratade Ed och jag om vår första dejt.
- Jag tänkte på det. - Vi träffades ju i går!
- Så Kellys tankar orsakade detta? - Så är det med kvantfysik.
Inte ens kayloner förstår sambandet mellan medvetenhet -
- och händelser på kvantnivå. Det var en del av min forskning.
- Jag behöver en drink. - Jag med.
Hur ska matreplikatorerna hinna göra vin till två stycken Kelly?
- Jag fick B+ i temporal teori. - Jag hade gissat på ett A.
Det handlar om tidsresor, ingen förstår det på riktigt.
Men jag har en fråga: Vad ska vi säga till henne om de här sju åren?
Om det gäller en separat tidslinje så spelar inget hon vet nån roll.
Om det är en enda tidslinje så får hon inte veta nåt alls om framtiden.
- Hur ska vi få veta det? - Det kan vi inte.
Jag vill inte ge henne rumsarrest när hon inte har gjort nåt.
När man inte vet hur man ska göra, säg sanningen.
Ursäkta, det är lite mycket att ta in.
- Gifte vi oss? - Ja.
- Sen skilde vi oss? - Just det.
Och nu tjänstgör vi tillsammans som kommendör och försteofficer?
Det stämmer.
Jag hade aldrig gissat att de närmsta sju åren skulle bli så här.
Hur känns det?
Bra. Jag... Jag vet verkligen inte vad jag ska tänka just nu.
Varför... Varför skilde vi oss?
- Många orsaker. - Det är komplicerat.
- Jag pendlade till Epsilon Eridani. - Jag jobbade på jorden.
- Jag jobbade mycket. - Jag kände mig ensam.
En kväll efter flera månader...
Det förekom otrohet.
Vänta. Vem var otrogen mot vem?
Otrogen vet jag inte. Vi fick veta senare att retepsianen var brunstig.
Nu är jag förvirrad.
Jag har en bättre idé.
Du är säkert trött, jag minns bakfyllan den morgonen.
Du kan väl titta igenom min personliga akt.
Du är trots allt jag.
- Det måste kännas överväldigande. - Jag...
Det känns som att hela mitt liv redan har hänt.
Så känner jag också ibland.
Försök att inte lyssna på allt folk berättar om dig.
Du får bo här så länge.
Jag är också rätt ny här. Kom till mig om du vill prata med nån.
Tack.
En tanke:
Om mötet mellan unga och gamla Kelly ändrar tidslinjen, märker vi det?
- Vi säger dåtida och nutida Kelly. - Tidslinjen kanske redan är ändrad.
- Då är det redan verklighet. - Jag vill inte prata tidsreselogik.
- Kommendör. - Säg att ni har nåt.
Vi har analyserat gravitationsvågen och dess effekt på Aronovs enhet.
Gravitationspulsen har ett irreducibelt kaotiskt element.
Den var för slumpmässig för att analysera.
Vi kan inte återskapa den just nu.
Alltså kan vi inte skicka tillbaka henne.
Finns det inget de kan göra? Det finns ju en kaylon här.
- Är jag fast här? - Jag önskar vi hade bättre nyheter.
- Mina vänner och familj, då? - De är kvar på jorden.
De är ju dina vänner nu! Det här är din värld.
Jag vet att det känns svårt. Men du får skapa ett nytt liv här.
Tidslinjen tycks vara intakt.
Så inget du gör kommer att påverka framtiden.
- Det var ju skönt att höra... - Jag menade inte...
- Du vet vad jag menade. - Du har många alternativ.
Välj en egen unionspostering.
Vi ska hjälpa dig allt vi kan. Amiral Halsey också.
Jag... Jag behöver tänka.
Kom in.
Hej. Jag ville titta till dig. Hur mår du?
Lite bättre. Men jag kan fortfarande inte ta in det.
Vem är jag här?
Det finns ingen plats för mig. Vad ska jag göra?
- Det kommer att ordna sig. - Hur då?
Tja... Vad har du för mål i livet?
Att bli förälskad.
Att bli kommendör för mitt eget skepp.
- Att göra galaxen bättre. - Och du kan göra allt det.
- Den du är har inte förändrats. - Hon hinner ändå före.
Misslyckas hon är det ingen idé att ens försöka.
Tidsresor är galna.
Men du är två olika personer nu. Du måste börja se det på det sättet.
Hon har sitt liv, du har ditt. Och ditt kan bli hur du än vill.
För egen del gillar jag att ha fått en ny vän.
Nu när du ändå är här, vill löjtnanten har en riktig uniform?
- Den här tjejen kan dricka! - Det här är inget.
På Union Point drack jag nätterna igenom och inställde mig nästa dag.
En gång var jag fortfarande full när vi bröt gravitation på Rhealon IV.
Jag var inte fastspänd och gled iväg längs korridoren.
Det var jättekul.
Så jag övertalade de andra att klä av sig och smörja in sig.
Det var som en vattenrutschkana.
Det hade varit kul om jag inte hade krockat med befälet i underkläderna.
- Vad gjorde du? - Ingen städar toaletter bättre.
Löjtnant Grayson. Kan vi talas vid?
Javisst.
Det finns vissa saker jag inte vill att alla ska veta.
- Som den historien. - Jaha.
Jag tyckte inte det var nån stor grej. Det var kul.
Jag minns det. Och minnena är lika mycket dina som mina.
Men det är min besättning. De står under mitt befäl.
De måste respektera mig.
Jag förstår. Jag försökte bara skaffa vänner.
- Jag tänkte mig inte för. - En sak har jag lärt mig:
Som ledare måste man hålla avstånd. Man kan inte vara allas vän.
Jag är ingen ledare än.
Om jag inte får göra nåt som påverkar ditt ledarskap...
- Det känns kvävande. - Jag vet, det suger.
Det positiva är att vi har den ultimata vännen.
Nån som vet alla våra hemligheter, förhoppningar och rädslor.
- Som en tvillingsyster. - Visst.
- Det finns en sak jag inte vet. - Vad då?
Är det verkligen över mellan dig och Ed?
Ja. Båda har gått vidare.
Vet du vad du vill göra?
Jag älskar det jag har sett av skeppet.
Talla är cool, och de andra med. Så jag tänkte...
Ska jag begära att bli placerad på Orville?
Det är det närmaste jag kommer ett hem, just nu.
- Det skulle kunna bli toppen. - Ja, det skulle det väl.
Vad säger kommendörkaptenen?
Du kan kalla mig Kelly.
Du med.
- Hur bär du dig åt? - Tryck på vänster pil.
- Det är ju det jag gör. - Håll ned knappen.
- Jag gör ju det. - Men inte vänster pil.
- Vänta. Vart ska han? - Få honom att backa.
Tryck på överknappen, röd nedåtpil och X-knappen.
Jag har väl inte tjugo fingrar! - Kom in!
- Hej. - Hej!
- Dödsoffer. - Helt lysande...
- Kommer jag olägligt? - Nej då. Vad är det?
Jag ville prata med dig. Ensam.
- Visst, jag måste gå. - Bra match. - Ja.
- Hur går det? - Helt okej, faktiskt.
Alla är jättesnälla. Jag blir väl omhändertagen.
Det är en bra besättning.
Det här är en konstig situation, så jag tänker bara säga det.
- Jag hade kul med dig häromkvällen. - Häromkvällen?
- Jaha, häromkvällen för dig. - Just det.
För mig har det just hänt.
Så det jag undrar...
Kan jag få en andra dejt?
- Knack, knack. - Hej.
- Jag har en konstig fråga. - Vad är på gång?
Det är väldigt konstigt. Alltså...
- Du kanske inte blir så glad. - Vad är det?
Minns du när du dejtade Cassius? Jag stöttade er och var väldigt cool.
- Till sist, ja. - Och du känner...
...att vi inte borde vara ihop på grund av våra jobb.
Vart vill du komma?
Vad skulle du säga ifall jag gick på en andra dejt?
Med henne.
Jag vet att det låter knäppt, men hon frågade och vad skulle jag säga?
- Jag ville inte säga nej. - Jämför du det med Cassius?
- Båda hittade nån. - Det är inte samma sak.
Se det så här: Det är nästan som en andra chans, för oss.
Det finns inget oss utan mig. Hon är inte jag.
Men hon var det. Och jag vill dejta nån som inte är krill.
Så du vill bara... börja om?
Människan har alltid önskat att de kunde ändra det förflutna.
Nu har jag möjligheten.
Jag gick helt upp i jobbet och förlorade dig.
Det har jag alltid ångrat.
Jag vill bara ha en chans att fixa det.
Därför kom jag hit först.
Allt du behöver säga är att du vill försöka igen. Då gör jag det inte.
Du vet att jag inte kan.
Jag har ingen rätt att säga nej till det här.
Men tänk på att sju år har passerat. Du har också förändrats.
Det kan bli svårt att komma överens med mitt unga jag.
Jag ska vara försiktig. Och... tack.
Så Isaac gick emot sina egna för att rädda unionen?
Amiralerna ville avaktivera honom, men Kelly och jag sa nej.
- "Kelly och jag..." - Förlåt.
Det gör inget. Det här är lika knäppt för dig.
Knappast, men jag gör mitt bästa.
Så... när ringde du mig?
Efter vår första dejt. Du måste ha bjudit ut mig igen.
- Det var nog två-tre dagar senare. - Jaså?
- Jag köper inte det. - Varför inte?
Du verkar inte särskilt smidig. Jag skulle gissa på nästa dag.
- Det är... - Antagligen före lunch.
Jag måste få använda framtiden emot dig!
- Vill ni ha en omgång till? - Nej tack.
Vi vill ha två till. Han behöver ett glas till.
- Damen vinner. Jag kommer strax. - Tack.
Déjà vu.
Det här är ditt fel. Helt och hållet ditt fel.
Jag måste upprätthålla en viss värdighet inför besättningen.
- Nu är vi framme. - Är vi framme?
Jag... Jag har haft väldigt trevligt. Igen.
Jag med. Igen.
I mitt fall är det ett laddat uttalande.
Allt du sa efter drink tre var laddat.
- Det var ett äkta pappaskämt! - Vill du ge pappa en god natt-kyss?
- Det här är inte alls romantiskt. - Jo då. Kom hit.
God natt.
- Kommendör. - Löjtnant.
Kom in.
- Hej! God morgon. - Hej.
Du... Jag måste tala med dig om en sak.
Jag hyser reservationer kring det här med dig och Ed.
- Gör du? - Det är ingen bra idé.
- Ni är ju inte ihop längre. - Det är det som är poängen.
Han var helt förkrossad när det tog slut, och jag med.
Jag vet hur jag var i din ålder. Jag vill inte att han blir sårad.
Inte du heller. Jag vet hur det kommer att sluta.
- Jag låter det inte sluta så. - Det tänkte inte jag heller göra.
- Det är därför jag varnar dig. - Jag behöver inga varningar.
Jag är inte du. Jag menar det jag säger.
Om det är en ny tidslinje kan han vara min själsfrände.
Vem försöker du lura? Du är visst jag, bara yngre och mer naiv.
Förr sa jag saker som "själsfrände". Man hittar inte själsfränder.
Men blir själsfränder tillsammans.
Det skulle du veta om du hade gått igenom det här äktenskapet.
Så du sköter vårt liv bättre än jag? Har du sett röran du har skapat?
- Glöm det. Jag måste till bryggan. - Vänta!
- Begå ett misstag bara... - Du vill inte höra det...
- Vad då? - Du är inte gift.
Du är inte kommendör. Du håller avstånd till besättningen.
Det var tre saker jag ville ha i livet. Du har ingen av dem.
Du har gjort min framtid till en besvikelse.
- Är allt som det ska? - Visst.
Kommendör, skannrarna plockar upp två kaylon-skepp.
- Har de sett oss? - Vet inte.
- Bäst att vara på säkra sidan. - Gordon, byt kurs.
- Kaylonerna följer inte efter. - Det var nära ögat.
Håll kursen tills vi är utom räckvidd.
Det känns som att jag har chansen att ställa allt till rätta.
Med Kelly?
Spänningen finns fortfarande kvar, men rynkorna har slätats ut.
Jag måste vara ärlig: Det är en dålig idé.
- Varför då? - Jag såg alltihop.
Jag såg vad skilsmässan gjorde med dig. Jag fick ta hand om dig.
- Jag vill inte behöva göra om det. - Det blir annorlunda den här gången.
- Hej, killar! - Hur är det?
Jag bad teknikerna skapa ett program med en av mina favoritplatser.
Jag vet inte ens om den finns kvar. Men vi kanske kan åka ändå?
Du och Bortus borde följa med. Talla kommer också.
Det låter toppen.
- Jag vet inte hur länge jag orkar. - Vad högt!
- Kom och dansa! - Det är jättekul.
- Vi ska dricka upp våra drinkar. - Va? Toaletterna är däråt!
Jag sa: "Vi stannar och skjuter skallen av oss."
- Kul! - Okej.
Är det Yaphit?
Det är väl inget. Kolla där!
Fantastiskt! Musiken påminner om en moclansk parningsdans.
- Kom och dansa med oss! - Nej tack!
Toaletterna? De ligger däråt!
- Lyssna, Bortus! - Vi går tillbaka till dansgolvet!
Natten är vår!
Vill du ha det så här?
Alla måste acceptera att de var dummare förr.
Men att få det slängt i ansiktet varenda dag suger.
- Du hanterar det bra. - Hon fattar ingenting!
Hon ser på äktenskapet som ett enda långt lyckorus.
Det är det inte. Det förändras och genomgår olika faser.
Ibland känns det som att man inte älskar varann längre.
Men så en dag gör man det. Du skulle ha hört henne.
De unga förkastar alltid de gamla. De vill inte höra sanningen.
- Du sa just att jag är gammal... - Du är inte gammal.
Har hon rätt? Är jag en besvikelse för mig själv?
Hon är ju jag, så det är svårt att förneka.
Låt henne inte få dig att tycka synd om dig själv.
Du är smart och stark, du är en snäll och generös vän.
Dessutom är du kommendörkapten.
Jag trodde jag skulle vara kommendör vid det här laget.
Och mitt äktenskap funkade inte. Jag trodde jag skulle ha familj nu.
Allt är relativt.
Jag trodde en konstgjord livsform var min drömprins. Saker förändras.
Allt blir mer komplicerat.
Så man måste stanna upp ibland och tänka efter.
Vad är det man vill ha?
Vad tycks? Jag replikerade en klänning jag har hemma.
Just det! Jag minns den. Kelly bar den på vår ettårsdag.
Herregud. Jag försökte överraska dig.
- Den är ännu finare den här gången. - Snyggt räddat, Mercer.
Kom.
- Vad tyckte du om nattklubben? - Det var jättekul!
Talla bad att få kopiera programmet. Du borde ha dansat.
Ja, men min ischias...
Jaha, din ischias...
Du...
- Jag gillar verkligen dig. - Jag gillar dig med.
Då håller vi det enkelt.
- Vänta. - Vad är det?
Jag vet inte...
- Jag vet inte. - Jag ska hjälpa dig att lösa det.
- Känns inte det här lite märkligt? - Nej, det tycker jag inte.
Jag säger inte att jag inte vill. Tro mig!
Men... jag har redan upplevt allt det här. Med nån annan.
Jaha.
För sju år sen var hon du.
Och jag var så förälskad i henne.
Ja, hon har förändrats mycket på sju år. Men det har jag med.
Vi har utvecklats tillsammans.
Och...
Jag älskar henne fortfarande.
Men... hon är ju jag.
De två kaylon-skeppen är tillbaka.
De når oss om 8,2 minuter.
Jag är på väg.
- Ursäkta att jag väckte er. - De kommer om sju minuter.
Vi kommer inte undan ett Kaylon-skepp.
- Isaac, all kraft till kvantdriften. - Ja, sir.
- Is. - Va?
- Vi är nära Vendek-systemet, va? - 3,6 ljusår.
Vendek 2 har ett kovariant ringsystem.
- Jag skrev en uppsats om det. - Fint. Hur hjälper det oss?
Joviska ringar består av is. Det utnyttjar vi.
Vi åker in bland ringarna och kastar ut vatten så skrovet täcks av is.
Sen gömmer vi oss tills kaylonerna försvinner.
- Har vi tur upptäcker de oss inte. - Sätt kurs mot Vendek 2.
- Sätt på vattnet. - Ja, sir.
- Kaylon-skeppen närmar sig. - Isaac, stäng av all elkraft.
De ger sig av.
Kraften får vara avslagen till klockan 06.00.
Kom in.
- Hej. - Hej.
Jag är skyldig dig en ursäkt.
Lustigt. Jag är skyldig dig ett tack.
Vi kan kvitta dem mot varann.
- Jag var en satmara. - Jag har varit där.
Bryggan är nåt riktigt stort.
Jag kände för första gången tyngden i det du gör varje dag.
- Du är fantastisk. - Det finns mycket av dig i mig.
Kom in.
- Vad är det, Lamarr? - Vi har fått ett genombrott.
Jag tror att vi kan skicka tillbaka löjtnant Grayson till sin egen tid.
Med omvänd kvantplasmapolaritet -
- som skapar ett symetriskt fält i gravitonemittrarna -
- kanske vi kan återskapa gravitationsfenomenet.
Om vi fokuserar vågen genom Aronovs enhet -
- kommer du tillbaka till samma ögonblick som du försvann.
Vad är nackdelen?
Det kräver mycket energi, mer än vi använder vid maxhastighet.
Det lär fresta på skeppet.
Vänta. Hur blir det med allt jag vet om framtiden?
Ingen kan låta bli att göra förändringar med såna insikter.
Vi kan radera hennes minne.
- Är inte det riskfyllt? - Man riskerar hjärnskador.
Du måste fatta beslutet själv.
- Varför ler du? - Vi vet ju att det kommer att funka.
Det har det redan gjort. - Du skickade tillbaka mig.
Det är därför du inte minns det här.
Isaac, John. Gör det.
- Jag kommer att sakna er. - Det stämmer inte.
Ni kommer inte att minnas detta.
Keyali till bryggan för systemkontroll.
Jag är på väg.
Talla. Ska vi ta en drink om sju år?
- Vad sägs? - Vi ses i mässen klockan åtta.
Det var kul att lära känna dig. Jag tycker jag känner mig själv bättre.
Samma här. En sak ska du veta:
Jag längtar efter att bli som du.
Kommendör, vi är redo att köra.
Uppfattat.
Ja, vi ses väl snart.
- Jag är ledsen. - Det gör inget. Jag förstår.
- Hon är väldigt speciell. - Det var inte så jag menade.
Jag är ledsen för det jag kommer att göra de närmsta fem åren.
Frånvaron, försummelsen. Jag önskar att jag kunde ta tillbaka allt.
Kommendör, jag är redo.
Vi ses i framtiden.
Mercer till bryggan. Vi är på väg.
- Lamarr, påbörja processen. - Uppfattat. Då kör vi.
Minnet är raderat. Kommer det här att fungera, Isaac?
Jag vet inte, doktorn.
- Kvantfältet är på max. - Vi ligger på gränsen.
- Vad säger du, Isaac? - Gravitonnivån är för låg.
- Kan du ge Isaac mer, Lamarr? - Fältstabilitet kan inte garanteras.
- Gör det. - Led om kraft från deflektorerna.
- Det räcker ändå inte, sir. - Hur mycket mer behöver du?
Femton procents ökning borde räcka. Temporalfältet är stabilt.
- Kan du ge oss femton procent till? - Vi överskrider säkerhetsmarginalen.
Öka i tio sekunder. Om Isaac inte lyckas då stänger du ner.
- Alla avdelningar är överbelastade. - Skrovet ger vika.
Stäng ner.
- Hej! - Hej.
Ringer jag för tidigt? Väckte jag dig?
Nej, jag var...
- Mår du bra? - Ja. Jag...
- Vad ville du? - Tja...
Jag vet att det inte anses coolt att göra så här.
Men jag hade jättetrevligt i går. Och...
Jag tänkte fråga om du vill träffas igen.
Jag...
Jag tror inte att det skulle funka. Jag är ledsen.
Översättning: Elisabeth Enström www.btistudios.com