God morgen, Isaac.
- God morgen. - Har du en oppdatering om anlegget?
Det transfokale skanneranlegget er i gang og gjennomgår en siste kollimering.
Kommandør LaMarr og jeg vil ha en full rapport om 26 timer.
La det gå minst 28. Vi er på Listak to i morgen tidlig.
Jeg vil gjerne se seremonien. Er alle invitert til den?
Ja. Det at venner og slektninger er til stede
er like viktig for en fornyelse som det er for en Ja'loja.
Hvor lang tid tar dette vanligvis? Hva er hovedtrekkene?
Når vi kommer ned på planeten, kler Klyden og jeg av oss.
Når vi er nakne, og dermed forent med de naturlige omgivelsene
slik vi var det ved fødselen, vil Klyden rømme inn i skogen.
Kort etter vil jeg følge etter.
Om jeg fanger ham, vil vi dele den seksuelle hendelsen blant trærne.
Slik blir paringsløftene formelt fornyet
og beseglet ut ifra den moclanske tradisjonen.
- Bare prøv å la være å gråte. - Ikke hør på ham. Jeg syns det er vakkert.
- Takk, kommandør. - Vent, jeg har et spørsmål.
Hvis dere begge vil bli sammen igjen, hvorfor lar han deg ikke bare fange ham?
Om jakten er uærlig, blir paringen ansett som falsk.
Det er kjent at en slik taktikk kan skade forholdet i mange år.
Klyden vil forsøke å rømme. Jeg må ta ham.
Fordi vi ikke har en ordinert moclansk geistlig,
har jeg blitt bedt om å utføre innledningsritualet i Kazh'gahlen,
fornyelsen av paringsløftene.
De to vil gå inn og komme tilbake som én.
Vi som er vitner, vil bekrefte at jakten er ren.
Kazh'gahlen er beseglet.
Vi er partnere.
Vi skal sende kommandør Keyali kontaktkoden
i tillegg til tidspunktene for å kommunisere med vitenskapsteamet.
De vil gi dere leveringskoordinatene.
Håper de klarer seg bedre enn forgjengerne.
Kan jeg foreslå at dere ikke sender LaMarr nå?
Han har intet ønske om å besøke Sargas fire igjen så lenge han lever.
Det forstår jeg. Hold meg informert. Slutt fra Halsey.
- Mercer til broen. - Broen her.
- Sett kurs for Sargas fire. - Ja vel, sir.
Vennligst oppgi anmodningen.
Vis alle tilgjengelige data
om ulike kulturelle tradisjoner forbundet med å knytte bånd.
Begrens parametrene til skikker funnet opp gjennom jordens historie.
Hun er helt klart min mest krevende pasient.
Jeg tror folk som henne glemmer at vi ikke er allmektige sannsigersker.
Vi er bare leger.
Det er din feil. Du er for flink med pasientene.
- Kanskje jeg må rynke pannen mer. - Ja.
Hei, Claire.
Isaac. For en hyggelig overraskelse. Sett deg.
Om litt, kanskje. Jeg har en viktig anmodning til deg.
Hva er det?
Vil du gifte deg med meg?
"UKJENT FREMTID"
Hvor i himmelens navn kom det der fra?
Og hvorfor gjorde du det foran halve skipet?
Paringsritualet til Bortus
fikk meg til å undersøke andre verdeners bryllupsskikker.
Ved å beregne den gjennomsnittlige kurtiseperioden for biologiske vesener
og sjekke den mot din nåværende alder, har jeg avgjort at tiden er inne
- til å få forholdet inn i ordnede former. - Hva har alderen min med saken å gjøre?
Historisk sett har de fleste ønsket å bli gift før det fysiske forfallet starter.
Så bra at jeg ikke er skjemt.
Folk kan gifte seg når som helst i livet, og det gjør de også.
Men det viktigere spørsmålet er: Hvorfor vil du gifte deg?
- Som jeg har sagt, beregningene... - Glem beregningene dine.
Har du aldri tenkt på de praktiske utfordringene
- vi vil oppleve over tid? - Vennligst forklar.
Du vil ikke eldes, det vil jeg.
En dag vil jeg være borte, og du vil fortsatt være her, helt uforandret.
Hva føl... Hva syns du om det?
Gitt et abstrakt valg mellom din fortsatte eksistens og død,
er det førstnevnte ønskelig.
Det er søtt av deg å si det, men som menneske er det sikkert at jeg vil dø.
Hva vil du gjøre da?
- Kanskje jeg vil velge meg en ny partner. - For himmelens skyld!
Selvsagt vil jeg fortsette å overvåke velferden til avkommene dine.
- Ty og Marcus? - Ja. Så vel som dine mange etterkommere.
Det vil bli fengslende å observere Finn-slektens antropologiske utvikling
gjennom evigheten.
Vil du passe på alle sammen?
Det stemmer.
Jeg har ikke ønsket å gifte meg på nytt. Jeg var bare lykkelig over å ha ungene.
Hvorfor sa du ikke bare nei? Det sårer ham jo ikke.
Jeg vet ikke. Bare det at han fikk idéen
er jo så søtt.
Vil du gifte deg på nytt?
Kanskje. Men da må begge gi alt.
Ed og jeg kom til et punkt der det føltes som om vi begge var på besøk i ekteskapet
i stedet for at vi var partnere.
Det orker jeg ikke igjen. Kanskje vi var for unge.
Her er jokeren: Om noen av de andre vennene mine tenkte på å gifte seg,
ville jeg gitt denne advarselen:
Den du gifter deg med og den du lever med, er to ulike mennesker.
Men med Isaac forsvinner alt dette.
Han sa at han skulle passe på etterkommerne mine.
Hva kan man si til noe sånt? Det er den vakreste tanken jeg har hørt.
- Du elsker ham, gjør du ikke? - Jo. Veldig høyt.
Ok, la oss se ordentlig på dette, fordeler og ulemper.
Ok. Fordel: Oldebarna mine vil bli tatt hånd om.
En stor fordel.
Om han forplikter seg, forplikter han seg og vil aldri forlate meg.
- Er det en ulempe? - Muligens, ja.
- Han er god å ha i en krise. - Akkurat. Smart fyr. Pålitelig.
Sterk som en xelayaner.
- Krangler ikke. - Jøss, vi er i siget.
- Helvete, jeg vil gifte meg med ham. - Ingen følelser.
Det kan jeg ikke svare på.
Ut ifra det vi opplevde i simulatoren, vet jeg at han elsker meg.
Han har bare ikke maskineriet til å uttrykke det slik vi gjør det.
Men hva så?
Vil ikke alle bli lykkeligere om vi bare godtar folk som de er,
i stedet for å være skuffet over det de ikke er?
Kom inn.
Du er opptatt, vi snakkes senere.
- Nei! Kom tilbake. - Kom hit.
- Du er den eneste som er edru her. - Hva er det som skjer?
Vi hjelper Claire med en avgjørelse.
Jeg prøver å bestemme meg for om jeg skal si ja til Isaac.
- Så det er ikke bare et rykte. - Nei.
Jeg vet ikke om jeg er den beste å rådføre seg med om dette.
Enig, men vi vil likevel vite hva du syns.
Hva med å spørre ungene dine om de syns at du bør gjøre det?
Du har vært nyttig, edruelige mann. Gå nå.
Kursoppdatering?
Sargas fire er 2,8 lysår unna. Omtrent tolv minutter.
Jeg skulle ønske vi kunne spille musikk her oppe.
- Langturene ville gå mye fortere. - Det er imot forskriftene.
Det har jeg aldri skjønt.
Vi kan ikke ha en dansefest når nærhetsalarmen går.
Så teit. Vi ville jo allerede vært på beina. Klare til å gjøre noe.
- Jeg har en melding fra Sargas fire. - Fra forskerne?
- Jeg trodde vi skulle kontakte dem. - Vi skulle det.
Den er ikke fra teamet.
Men på en unionsfrekvens. Ser ut som en sambandsskanner.
La oss få høre.
Hallo, Orville, kan dere høre meg? Kan noen høre meg?
Er det...
Dette er Lysella. Om dere hører meg, svar, vær så snill.
Hallo? Kan dere høre meg? Om dere hører dette, trenger jeg hjelp.
- Kan dere høre meg? - La meg snakke med henne.
- Er det en god... - Jeg vet ikke om det er en god idé.
Du kan snakke med henne.
- Lysella, dette er kaptein Ed Mercer. - Herregud, jeg kan ikke tro det.
- Hører dere meg godt? - Ja. Hvordan kontakter du oss?
Jeg har prøvd å nå dere i månedvis. Jeg må treffe dere. Det er kjempeviktig.
- Kan dere hente meg? - Vi er faktisk på vei til planeten din.
Er det sant? Dere må komme og hente meg. Kan dere det?
Hun har sett skipet før.
Da ses vi vel ganske snart.
- Ok, flott, vi ses. - Slutt fra Mercer.
Så når hun vinker på oss, kjører jeg inn til siden?
Gjør hva dere vil med den.
Selv om dere tvinger meg tilbake, tar jeg den aldri på meg igjen.
Jeg vet ikke om du helt har skjønt hva du ber oss om her.
Det har jeg.
Altså igjen, jeg er lei for sambandsskanneren.
Jeg har aldri stjålet noe i mitt liv, men da jeg dro herfra, ville jeg bare...
Jeg ville ikke kutte kontakten helt. Ikke etter det jeg hadde sett.
- Så du søker egentlig om asyl. - Ja.
Folk som søker om det, er vanligvis utsatt for forfølgelse,
eller så er de dissidenter som flykter fra myndigheter som undertrykker dem.
Dere har sett min verden. Er ikke det et undertrykkende styre?
Jeg vil kalle det et ustabilt samfunn.
Du hører hjemme i en verden som utvikler seg,
og som vi ikke burde ha kontakt med.
Greit, dere behøver aldri å snakke med noen andre.
Men la meg bli med dere.
Vennen deres døde nesten fordi planeten stemte ham ned. Det har blitt verre.
Jeg har mistet to venner det siste året
fordi de sa eller gjorde ting som feeden ikke likte.
Alle er redde og paranoide fordi ingen stoler på hverandre.
Folk føler bare at de tilhører noe større enn seg selv
når de deltar i en nedstemming.
De samler seg ikke med mindre de angriper noen.
Jeg drar ikke tilbake.
Vær så snill. Jeg hjalp vennen deres da han var i vanskeligheter.
Hjelp meg nå.
Kan du komme på noen lov som forbyr asyl når det fins kulturell forurensning?
Ikke som jeg vet om.
Om du blir her, kan du ikke dra tilbake når du vil.
Du er den eneste på planeten som vet at det fins liv i universet.
Unionen vil ikke gjøre et problem vi har skapt, enda verre.
Om du kunne velge å bo i din verden eller min, hva ville du gjort?
Kommandør Grayson vil hjelpe deg å finne ut av livet her på skipet
og som en del av Unionen. Hun vil veilede deg til du finner deg til rette.
- Takk, kaptein. - Velkommen til galaksen.
Hei, John. Kapteinen vil ha deg med i teamet som skal til Sargas fire.
Hva?
Jeg bare kødder med deg.
- Så flott. - Du skulle sett trynet ditt.
- Din drittsekk. - Det var vemmelig.
- Dere ler. Humorgudene har talt. - Jeg har ikke danset siden det.
Er ikke det trist? Sargas fire stanset musikken.
- Jeg har hørt at jenta skal bli her. - Ryktene sier det. Hun ble innvilget asyl.
Minn meg på å besøke henne så jeg kan si takk.
- Hei, Isaac. - Vær hilset, løytnant.
Jeg har lagd en ny kalibreringsprotokoll for dysoniuminjektorene.
- Den er i vedlikeholdsdatabasen. - Flott. Tusen takk.
Når er den store dagen?
For øyeblikket er forlovelsen ikke bekreftet.
- Hva er problemet? - Dr. Finn har ikke bestemt seg ennå.
Er det sant? Vi trodde det var avgjort.
Spredningen av informasjon i de sosiale sirklene til biologiske vesener
er ofte full av unøyaktigheter.
- Det er kanskje det beste. - Hva henviser du til?
Vil du ha min ærlige mening? Bare oss imellom?
- Jeg tror du går for fort frem. - Går for fort frem?
Hun er den eneste du har vært sammen med.
Å gifte seg med henne uten å prøve noe annet...
Du kan komme til å føle at du gikk glipp av noe.
Seriøst?
Du kan prøve å date andre bare for å bli sikker.
- Vil du gå ut med meg? - Nei, ikke meg. Noen andre.
Ikke hør på ham. Han er kynisk.
Elsker du henne og vil gifte deg med henne, bare gjør det.
Jeg er enig. De virker lykkelige.
Jeg sier bare at jeg har sett ekteskap bryte sammen på grunn av dette.
Og det er mange som har vart i mange tiår. La ham finne ut av det selv.
Denne samtalen har vært opplysende. Takk.
Dette er kapteinen. Gjør klar til å gå ut av bane.
Hei sann, gutter.
- Hva driver dere med? - Vi ser bare på at vi går ut av bane.
- Har dere et øyeblikk? - Ja da, hva er det?
Kom og sett dere.
Hør her. Jeg vet at det siste året med Isaac har vært vanskelig.
Men jeg føler,
og mange om bord føler, at han har gjort opp for seg.
- Er dere enige? - Ja.
- Marcus? - Ja, jeg er det.
Bra. Jeg er veldig glad for å høre dere si det. Fordi...
- ...Isaac... - Fridde til deg.
Tuller du med meg?
Du skjønner fortsatt ikke at dette er et lite skip.
- Greit nok. Jeg har ikke sagt ja. - Hvorfor ikke?
Fordi dere to er familien min.
Og jeg vil ikke gjøre noe som kan gjøre dere ulykkelige. På noen måte.
Mamma? Isaac gjorde noe bra. Det vet alle.
- Vil du gifte deg med ham? - Ja. Det vil jeg virkelig.
Så hvorfor sitter du her og prater med oss, da?
Isaac.
Svaret er ja.
Bekreftet. Jeg skal starte de korrekte forberedelsene.
Kom inn.
- God morgen, kommandør. - Hei, Isaac.
Jeg ønsker å være intim med deg.
Om du ikke er opptatt, kan vi gå på en date
fulgt av seksuelt samvær?
- Jeg har det bra. Hva med deg? - Er det en bekreftelse?
- Nei, det er det ikke. - Greit. Isaac til kommandør Keyali.
Vent. Ikke gjør det.
- Keyali her. - Se bort fra det.
Hvorfor i guds navn spør du om noe sånt?
Du har akkurat fridd til Claire. Hun sa ja.
LaMarr har informert meg om at ved å begrense mine romantiske forbindelser
og koitusutøvelse til en enkelt person, kan jeg sette ekteskapet i fare.
Ja, jeg tenkte meg at det var noe sånt.
For det første er ikke det nødvendigvis sant.
Og for det andre syns jeg at vi bør gå tilbake til pliktene våre
- og aldri snakke om dette igjen. Ok? - Ja, kommandør.
- Grayson til sykestua. - Ja, kommandør?
- Er Claire der? - Hun er midt i en operasjon akkurat nå.
Haster det?
Nei. Jeg kommer ned i ettermiddag. Takk.
Så vent, om ingen må jobbe, hvorfor arbeider alle sammen?
Riktig arbeid kan være tilfredsstillende av andre grunner enn betalingen.
Det er pussig, med all teknologien og de ulike fremmede kulturene,
er dette stadig det nykommere har størst problemer med å tilpasse seg.
Det er bare så grunnleggende.
Har du en jobb, overlever du. Hvis ikke sulter du.
Det pleide å være sånn på jorden. Til materiefremstilleren ble oppfunnet.
Det var den største omveltningen i historien vår.
Når alle materielle behov er dekket uten noen utgifter, forandrer det alt.
Så hvorfor ligger dere ikke og later dere hele dagen?
- Og gjør ingenting? - Rent sosialt misliker folk det.
Men noe som er enda viktigere, er at det er kjedelig.
På planeten din er valutaen penger. I Unionen er det rykte.
Om du gjør noe som er til fordel for samfunnet vårt,
og du jobber hardt med det, da er du rik.
Og det kan være hva som helst, fra å være en stor forsker,
lege, kokk eller kelner. Alt har en verdi.
Det er fantastisk.
Eller så vil du kanskje studere et forskningsområde.
Lære alt du kan om historie, fysikk, litteratur eller kunst.
Bare for din egen fornøyelses skyld. Det respekteres også.
Det eneste som anses som dårlig, er et liv kastet bort på apati.
- Så jeg kan gjøre hva jeg vil? - Ja.
Hva med underholdning? Hva gjør dere for å ha det gøy?
- Du kan velge og vrake, listen er endeløs. - Har dere filmer?
Vi har noe som er ganske likt det deres planet kaller en film.
Historiefortelling forsvinner aldri. Men vi har noe som er enda bedre.
- Hva da? - Jeg skal vise deg det. Vær klar 18.00.
- Jeg kommer innom og henter deg. - Ok.
- Og er det alle de tre tungene dine? - Ja.
- Hvor lenge? - I omtrent ti dager.
Hei, beklager å forstyrre. Kan vi ta en prat?
Jeg må faktisk snakke med deg.
- Må du? - Ja.
- Beklager, fenrik. Jeg kommer straks. - Helt i orden.
- Du visste sikkert at dette ville skje. - Ja.
- Jeg vil at du skal være forloveren min. - Er det sant?
Du har blitt den beste vennen min i hele galaksen.
Det er ingen andre jeg heller vil ha. Vil du være det?
Herregud, selvsagt. Det er en ære, Claire. Jeg håper du vet at jeg føler det samme.
- Jeg er så lykkelig! - Jeg også.
- Takk, Kel. - Jeg trodde du ville spørre søsteren din.
Vi er ikke så gode venner. Det er en lang historie.
- Greit. Du har gjort meg veldig lykkelig. - Det er jeg glad for.
- Hva trodde du at jeg skulle si? - Forloveden din ba meg ut.
Om dette skal ha noen mulighet til å fungere,
- må vi fastsette noen regler. - Det stemmer.
Om vi er sammen, er vi sammen. Forstått? Det betyr deg og meg.
Ikke deg, meg og Kelly. Ikke deg, meg og Talla.
Ikke deg, meg og Bortus. Bare deg og meg. Kan du holde deg til det?
- Ja, Claire. - Jeg vet at dette ikke er din feil.
Maskinhjernen din er bare for tillitsfull.
Det er opplagt at jeg har gjort en betydelig feilbedømmelse.
Hvordan kan jeg forhindre fremtidige overtredelser?
Jeg kan hjelpe deg.
LaMarr!
- Hvordan står det til? Hva gjør du her? - Du og jeg må ta en prat.
- Om hva? - Min tilkommende er svært påvirkelig.
Jeg antok at noen som er så smart som deg hadde observert det, men nei.
Ja. Og det er ikke første gang det har skjedd.
Om du husker det, måtte jeg se Isaac i sjuskete undertøy
på grunn av råd du ga ham.
- Men jeg mente ikke at han skulle... - Jeg gir blaffen.
Om du noensinne gir Isaac det minste personlige råd,
selv om det bare er om etterbarberingsvann,
vil jeg komme ned hit og banke livskiten ut av deg.
- Er det forstått? - Ja, det er det.
Bra.
Hva pokker stirrer dere på?
- Jøss. Hva slags sted er dette? - Det kalles en omgivelsessimulator.
- Så kult. - Dette er ikke alt.
- Vennligst velg et program. - Mel'Mirrys asteroide. Innsiden.
- Hvor er vi? - Vi er fortsatt i simulatoren.
Den kan skape alle omgivelser du kan finne på. Men dette er et virkelig sted.
Hva er det?
Mel'Mirrys er en asteroide i Plaktonsystemet.
Innsiden er dekket av vann under overflaten.
- Og de glødende tingene? - Det er kamalidene.
De er medlemmer av Unionen.
De tjenestegjør ikke på skip. De kan ikke forlate omgivelsene sine.
Men de er noen av galaksens beste matematikere.
- Hvordan... - Snakker man med dem?
- Ja. - De sender ut lydvibrasjoner.
Vi har spesielle mottakere som behandler og oversetter dem.
Litt som flykene på Xelayah eller delfinene på jorden.
- Hva sa du? - Jeg går litt fort frem, beklager.
Her, se der. Det er det som holder alt på plass.
En kjerne av jernsilikat dekket av radioaktive isotoper.
Varmen fra den radioaktive nedbrytningen holder innsiden av asteroiden varm.
Fins det andre slike steder i galaksen?
Steder som får dette til å virke kjedelig.
- Løytnant Malloy. - Det er meg.
Gjennom analysen av de ulike elementene en menneskelig vielsessamling består av,
har jeg funnet ut at jeg må velge en forlover.
- Jeg ber deg om å utføre dette. - Vil du ha meg som forlover?
Det stemmer.
- Jeg er smigret, men hvorfor meg? - Alle tilgjengelige data indikerer
at forloveren må holde en humoristisk tale.
- Mange i mannskapet anser deg som morsom. - Jeg liker å tro at jeg er litt...
Jeg har også den evnen.
Hvilken evne?
På Moclus var det mange som hadde stor respekt for min sans for humor.
Moclus slår meg ikke som et spesielt morsomt sted.
- Jeg tror jeg kan gjøre en god jobb. - Jeg beundrer overbevisningen din.
Men jeg vil forsiktig antyde at jeg kan være bedre kvalifisert.
Det fins en skjør balanse i tone
mellom godmodige stikk og oppriktige ønsker.
Jeg har deltatt i en seremoni der man knytter bånd. Det har ikke du.
Men dette er en seremoni for mennesker. Ikke å løpe naken gjennom skogen.
Målet her er en verdig sammenføyning, ikke et seksuelt overgrep.
Jeg skal være forloveren din. Jeg skal tale.
Greit, kommandør. Jeg ser frem til din deltakelse.
- Isaac. - Primær.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jeg vil invitere deg til bryllupet mitt.
Vennligst forklar.
Jeg vil gi deg en invitasjon til å delta i bryllupet mitt med dr. Claire Finn.
Hva er et bryllup?
En seremoni der en organisme bekrefter at den har til hensikt å tjene en annen
gjennom hele deres felles eksistens.
Du beskriver slaveri.
Prøver de biologiske vesenene å slavebinde deg slik som skaperne våre?
Nei. Det er en delt forpliktelse. Dr. Finn blir min kone.
Hvorfor er det nødvendig at vi er til stede?
Det er vanlig for biologiske vesener å be om at andre biologiske vesener kommer.
- Jeg prøver å følge deres skikker. - En underlig skikk.
Ja. Dr. Finn har invitert mange gjester. Derfor forventes jeg å gjøre det samme.
- Ønsker du at alle enheter kommer? - Det virker rimelig.
Greit. Vi skal samle flåten. En mindre forsvarsstyrke blir igjen på Kaylon.
- Alle andre enheter vil delta. - Oppfattet.
Så dette driver hele skipet?
Ikke hele skipet, bare motorene og deflektorene.
Vi har en annen kraftkilde
til ting som skannere, våpen, mat, overlevelsessystemer, materiesyntese...
Alt mulig.
Hei, hvordan går det?
Bra.
- Jeg vet at det er mye. - Ja.
Særlig sammenlignet med der du kommer fra.
- Beklager, jeg mente ikke å være spydig. - Nei, det er faktisk ganske riktig.
Er det så ille?
Menneskene er ikke ille. Det er de ikke.
Men når man venner seg til en så fryktelig måte å gjøre ting på,
er det vanskelig å huske å være på noen annen måte.
Alle er bare så sinte på alle andre. Noen av dem har rett til å være det.
- Andre liker det bare. - Er du fortsatt glad for at du dro?
Ja. Nei, jeg mener...
Herregud, jeg vet ikke, kommandør. Jeg føler meg skyldig.
Kall meg Kelly.
- Hvorfor føler du deg skyldig? - Se på dette stedet.
Det er en utopi. Ingen fattigdom eller sult, alt er tatt hånd om.
Dere har fremmede arter som jobber helt harmonisk sammen.
Ikke alltid harmonisk. Jeg skal fortelle deg om moclanerne en gang.
Sammenlignet med min verden er dette perfekt.
Om vi hadde alt dette, ville vi vært bedre mennesker.
Det fungerer ikke helt sånn. Du må se det omvendt.
Man får alt dette ved å bli bedre mennesker.
Tro meg, planeten din er ikke klar for en kvantekjerne.
Ut ifra det du har sagt, ville de drept hverandre.
Men når de lærer å jobbe sammen, å virkelig leve sammen
og genuint begynner å bry seg om hverandres vekst, da blir det bra.
Første steg er å ikke bekymre seg over småtingene og fokusere på de store målene.
Man finner ofte ut at de er de samme.
Planeten din må fortsatt ta det spranget og bli et fellesskap.
De vil ta det.
Men ikke jeg. Jeg får alt sammen pent innpakket.
En del av meg føler at jeg lar dem i stikken.
Hopper ut i fallskjerm fra et fly som faller og vinker til venner som skal dø.
Jeg syns du er litt streng mot deg selv.
Hei. Har dere bryllup på planeten din?
- Ja. - Det har vi også.
Talla og jeg skal holde utdrikningslag for Claire neste uke. Bli med.
- Jeg vil ikke trenge meg på om det er... - Nei, det gjør du ikke.
Vi fremstiller vanligvis for mye sprit, så vi trenger hjelp.
- Da har du kontaktet riktig person. - Jeg visste at jeg likte deg.
Du kan hjelpe oss å arrangere det.
Kanskje du føler deg bedre om du har en jobb her.
Takk, kommandør... Kelly.
Diagnoseprogrammet ligger litt etter,
men det fremre anlegget fungerer. Skanningen gjøres med maksimal oppløsning.
- Greit, send Kelly en rapport når du kan. - Ja vel, sir.
Han stjal det bare. Rett foran alle sammen.
Isaac ba meg om å være forlover. Og Bortus bare trengte seg inn.
Det mest egoistiske og skamløse jeg har sett.
Kanskje han klarer det.
Seriøst? Tror du det fins noen mulighet for at han ikke vil suge?
Nei, det blir en katastrofe. Men om han vil det og Isaac syns det er greit...
Isaac vet ikke hva han vil.
Nei, det gjør han faktisk, og derfor ba han meg om å holde talen.
Bortus har en underlig, slu trang til å bli lagt merke til.
Det er helt merkelig.
Det er som om han tror at han er karismatisk og fortjener å få et publikum.
Han tror at han kan synge. Du er opplagt mye bedre.
Og om han vet det,
er det mulig at han prøver å finne en annen måte å briljere på.
Han fortjener faktisk litt sympati.
- Hvordan var jeg i bryllupet ditt? - Flott.
- Var jeg ikke bra? - Fantastisk.
Lo de ikke ofte og fikk så tårer i øynene?
- Jo da. - Jeg er så sur.
Om du måtte velge,
vil du si at du er mer opprørt over dette enn over kaylonernes invasjon?
Dette er verst.
Hei. Det er sandwichen min.
Hva i helvete?
Jeg sendte den fremover i tid for tre måneder siden da vi hadde Aronov-enheten.
Har du sett?
Jeg visste at jeg ville bli glad for å se den.
Jeg føler meg bedre allerede.
Vi jobber på et virkelig underlig sted.
Vi har simulatoren til 04.00 om vi trenger den.
Ganske optimistisk.
Claire er aldri ute lenger enn til 01.00, men man kan alltid håpe.
Det er hennes utdrikningslag, så hvem vet?
Et stort spørsmål. Underholdningen.
Det er ikke en vanlig seremoni, så jeg føler at det bør gjenspeiles.
- Hva syns du? - At samme hva dere syns, så funker det.
Vi er åpne for forslag.
Og samme hva dere velger, så lager datamaskinen det?
I bunn og grunn, ja.
Et glass vann.
Dette alene kunne forandre verden på planeten min.
Bare én av disse fremstillerne.
Hvorfor kan dere ikke hjelpe dem? Hvorfor kan dere ikke dele teknologien?
Det er land som knapt har rent vann. Dette kunne redde mange millioner liv.
Det er ikke så enkelt.
Hvorfor ikke? Dere kunne bare fly dit og gi det til dem.
- Hvorfor gjør dere det ikke? - For det første er det ulovlig.
Vi kan ikke slippe avansert teknologi
inn i et samfunn under utvikling som en gave fra himmelen.
Det er slik rettssystemet vårt ser på det, at man leker gud.
Tro meg, det går aldri bra.
Men hvordan kan dere holde noe slikt for dere selv?
Våre verdener var klare til å bruke det ansvarlig da det ble utviklet.
Det ble tilgjengelig for alle.
Det er den eneste måten det kunne forandre verden på.
Om noen hadde landet på jorden i det 20. eller 21. århundre
og gitt oss noe sånt, vet du hva som ville skjedd?
Det ville ikke blitt tilgjengelig for alle.
De rike og mektige ville funnet en måte å bruke det til å tjene penger på.
Noen ville måtte tjene på at den ble brukt.
Idéen om at alle skulle få like mye, ville vært utenkelig for dem.
Du vet ikke om min verden ville gjøre det.
Den kan være annerledes. Hvem er dere som får bestemme det?
Akkurat. Hvem er vi som får bestemme det?
Tar vi feil, kan vi gjøre planeten din tusen ganger verre.
Teknologi og samfunnsetikk må utvikles samtidig.
De må hjelpe hverandre fremover. Noe annet er å be om en katastrofe.
Hva om vi prater om noe morsommere? Vi må overraske Claire med noe spesielt.
La oss komme med idéer.
Vet dere hva? Jeg er litt trøtt. Jeg tror bare jeg skal legge meg.
- Er du sikker? - Ja. Men takk.
Dette er dødt. Hele greia er fullstendig håpløs.
Jeg trodde dette skulle være en vill fest.
Han har gjort hjemmeleksen sin.
Det minner ganske mye om gamledagers Las Vegas.
Jeg har hørt at mange slike menneskelige arrangementer
ble feiret på denne måten.
Ja, men det er livløst. Stemningen stinker.
Jeg har ikke sagt noe før nå, men nå gjør jeg det.
Du har fortsatt tid til å bytte. Jeg kan være forloveren din.
Kommandør Bortus har startet forberedelsene.
Hvilke forberedelser? Det er ikke engang et band.
Mine damer og herrer,
ønsk velkommen kongen av rock and roll, Elvis!
Hurra! Hurra for deg!
Det holder, Klyden! Jeg må starte.
Unnskyld. Av og til blir jeg revet med av øyeblikket.
Ok, jeg har fire kvantebomber til.
- Det var på tide! - Takk!
Skål for bruden, mine damer.
Dere kan faktisk klare å holde meg oppe til etter 02.00 i kveld.
Claire, sett deg. Vi har en overraskelse til deg.
- Hvorfor det? - Sett dere. Dette blir bra.
Kelly og jeg skrev programmet selv, så gjør dere klare.
Å, herregud!
Nei! Dette er så galt!
Ta det av!
Så galt!
Hei, kommer Lysella?
- Jeg tror ikke det. - Er alt i orden?
Hun har større problemer med å tilpasse seg enn hun trodde.
Jeg håper virkelig at det var riktig å la henne bli.
- Hva annet kunne dere gjøre? - Jo, men det er bare...
Å, herregud.
- Jeg utvider simulatoren til 05.00. - En god plan.
Det var alt. Nå kan dere gå.
Kom inn.
- Hei. Vi savnet deg i går. - Ja, beklager at jeg ikke kom.
Hva er i veien?
Kelly, jeg tror at jeg må dra hjem.
Sett deg.
Jeg klarer ikke dette. Det føles ikke riktig.
- Jeg føler meg egoistisk. - Hvorfor det?
Jeg slapp unna. Og etterlot alle jeg kjenner der så de kan lide.
Hvorfor fortjener jeg dette? Hva har jeg gjort for å bli unntaket?
Det var helt tilfeldig.
Men jeg kan fortelle deg at LaMarr sikkert var glad for at det var deg.
Noen vil kalle det du føler for en slags overlevelsesskyld.
Jeg må bare dra tilbake.
Hva syns vi?
Jeg likte den andre. Denne utringningen er for høy.
- Ja, kanskje. Kaptein? - Jeg syns den ser flott ut.
Likte du den andre bedre enn denne? Vis alternativ B.
- Jeg liker den også. Begge er fine. - Å, kom igjen.
- Er ikke Kelly bedre til... - Jeg vil vite hva du syns også.
- Jeg syns du skal ta den du liker. - Jeg tror hun vil ha et synspunkt.
Det er synspunktet mitt. Jeg liker alle. Hva? Hun kler alt. Hvorfor er det galt?
Det er ikke galt. Men det er ubrukelig.
La oss være enige om at jeg er ubrukelig. Kan jeg gå?
- Har dere et øyeblikk? - Ja.
- Jøss, jeg elsker kjolen. - Hva? Jeg sa det. Jeg elsker den.
- Det er måten du sa det på. Litt generelt. - Jeg sa det samme som Kelly.
Lysella vil dra hjem igjen.
- Å, hjelpe meg. - Hva har skjedd?
Kortversjonen? Hun føler at hun lar verdenen sin i stikken.
Hun har blitt feid av sted til stjernene mens alle hun kjenner blir igjen i søla.
- Hun får det ikke til å stemme. - Er ikke det litt sent?
- Hva syns du, Ed? - Hun har vært her mye lenger nå.
Hun har sett mye mer.
Det er sant. Men det blir fortsatt bare en historie når hun kommer hjem.
Du har vært mer sammen med henne. La meg spørre deg om noe.
Om du måtte bestemme dette alene, hva ville du gjort?
Jenta er bare forvirret.
Hun er ung, hun trodde hun valgte et eventyr,
men samvittigheten hennes har dempet entusiasmen.
- Hva med risikoen? - Hva jeg syns? Hun er ikke en ingeniør.
Hun jobbet på kafe da vi fant henne.
Hun kan ikke dra tilbake og bygge en fremstiller fordi hun har sett en.
Hun kan beskrive den, men det kan alle skjønnlitterære forfattere også.
Selv om noen trodde på henne, ville de måtte finne ut av det selv.
Hun må skjønne at nå er det slutt. Orville er ikke et passasjerskip
som kan komme og hente henne om hun skifter mening. Hun må være sikker.
Det skal jeg ta meg av.
E-DEKKET
Alle om bord. Klar til avgang.
- Takk igjen. For alt. - Pass på deg selv.
Ha det.
- Lysella. - Hva?
- Kan jeg få ta en kikk i vesken din? - Hvorfor det?
Jeg tror du vet hvorfor.
- Vær så snill, Kelly. - Åpne vesken.
Jeg kan overbevise dem. Vi kan få det til. Jeg skal passe på at de ikke...
Om du kan det eller ikke, har jeg ikke lov til å la deg prøve.
Gi meg sambandsskanneren.
Fremstillere, omgivelsessimulatorer, skanneranlegg. Ingen våpen.
- Det skal du ha ros for. - Jeg sa at jeg bare vil hjelpe dem.
Kom. Jeg skal vise deg noe.
Velg et program.
Gendel tre, omtrent 2235, standardkalender.
Dette er den tredje planeten i Gendelsystemet
omtrent 600 lysår fra din verden.
- Den ser ikke så annerledes ut. - Nei.
Bortsett fra at de nådde dette industrialiserte nivået 200 år før dere.
Slik så deres verden ut tidlig i det 23. århundre.
Gå frem i tid til 2240.
Dette er Gendel tre fem år senere.
- Hva skjedde? - Det gjorde vi.
Da de tidlige unionsutforskerne dro ut i rommet,
oppførte de seg mer som misjonærer enn observatører. Det var ikke religiøst.
De omvendte ikke noen, men de ville hjelpe.
Da de kom til Gendel tre, fant de en splittet verden full av atomvåpen.
Nasjonale grenser delte opp kontinentene. Så de landet.
De viste seg frem, viste teknologien sin, alt sammen.
De anså at det var riktig.
At kanskje de kunne hjelpe planeten med å hoppe over voksesmertene
som alle verdener må gjennom. Men de kunne ikke kontrollere spredningen.
Nasjoner sloss mot hverandre, det ble krig overalt
fordi alle ville bruke fremskrittene for egen vinning
og til å dominere politisk.
De utslettet seg selv på fem år.
Ni milliarder mennesker. Borte.
Etter det fikk vi nye lover. Strenge forbud mot kulturell forurensning.
Alt de prøvde å gjøre, var å hjelpe.
Du kan fortsatt dra tilbake. Men du kan ikke trekke dem inn i fremtiden.
De må klare det selv.
Skanninger viser at en stor flåte nærmer seg i kvantum.
- De er 0,29 lysår unna og nærmer seg. - Identifiser dem.
- De ser ut til å være kaylonere. - Hvor mange skip?
- Omtrent 4 000. - Herregud. Vi har blitt lurt. De kommer.
Kaptein. Det er bryllupsgjestene mine.
- Hva? - Isaac. Inviterte du hele planeten?
- Det stemmer. - Dr. Finn, vennligst kom til broen.
Talla, meld fra til Unionssentralen så ingen skanner området og får panikk.
Ja vel, sir.
- Hovedskipet anroper oss. - La meg få se dem.
Primær. For en overraskelse.
Vi er her for bryllupsseremonien.
Isaac, det er ikke plass til dem alle i simulatoren. Er du sprø?
Primær, vi har ikke plass til hele gruppen din.
Men vi skal arrangere visuell overføring til skipene dine.
Det er akseptabelt. Og gratulerer, Isaac.
Takk, Primær.
Så søtt. Jeg er så glad på deres vegne.
Ja, jeg gleder meg.
Dere kan sette dere.
En av de store privilegiene som skipskapteiner alltid har hatt
siden de gamle seilskipenes dager, er å få æren av å vie to mennesker.
Claire og Isaac har vært sammen med oss lenge.
Vi har sett båndet mellom dem utvikle seg og vokse
gjennom gode og onde dager. Men båndet har holdt gjennom alt sammen.
Bruden og brudgommen har skrevet sine egne løfter.
Claire?
Noen kvinner lukker øynene og drømmer.
Andre åpner øynene og håper. Drømmer er det man skaper for seg selv.
Håpet lar universet bestemme for deg.
Jeg er glad jeg åpnet øynene.
Du har nådd frem til meg på en måte som intet menneske kunne klart.
Jeg gleder meg til å tilbringe resten av livet med deg.
Isaac?
Jeg kan ikke besvare din kjærlighet.
Men den eneste gangen jeg har feilbedømt noe,
var 21 timer, sju minutter
og 14 sekunder etter at du avsluttet forholdet vårt.
Jeg kan ikke oppleve hengivenhet.
Men jeg foretrekker å ikke oppleve feil.
Det er mulig at du vil sikre min fortsatte effektivitet.
Isaac, vil du ha Claire til din hustru?
Det vil jeg.
Og Claire, vil du ha Isaac til din ektemann?
Det vil jeg.
I kraft av de fullmaktene jeg har fått av Den planetariske unionen,
erklærer jeg at dere er rette ektefolk. Du kan kysse bruden.
- Hei sann, Lysella. - Gratulerer, doktor.
Takk. Hvordan har du det?
- Bedre. - Jeg vet at det var et vanskelig valg.
Jeg er glad for at du blir.
Ja. Jeg har mye å lære, men jeg har riktig lærer.
Hun klarer seg fint. Se på henne som min adopterte lillesøster.
- Har du møtt kaylonerne? - Nei.
- Om du vil, kan jeg presentere deg. - Ja, det ville være interessant.
- Kom igjen. - Om du syns Isaac er sær, bare vent.
Fantastisk.
For et år siden sprengte vi hverandres armadaer, og se nå.
Jeg tenkte akkurat på det. Det er sinnssykt, hva?
- Broen til kapteinen. - Jeg hører deg.
Transporten har dokket, og hun er på vei til dere.
- Flott. - Hva er dette?
En liten overraskelse.
- Alara! - Claire!
- Hei, Isaac. - Jeg kan ikke tro at du er her.
- Overraskelse! - Hei.
- Du rakk det. - Velkommen tilbake.
- Så godt å se dere. - Kom du helt hit bare for oss?
- Kom igjen. Dere er som familie. - Tusen takk.
Beklager at jeg ikke rakk seremonien. Konferansen var forsinket.
Du utarbeider taktiske parametre for xelayanske utposter. Gratulerer.
Jeg må gå gradene litt lenger før ting blir veldig bra,
men det går fortere enn jeg forventet.
- Hei sann. - Hei, Talla.
Hvordan har plassen min det? Passer du på den?
Den har noen flere riper enn før, ellers er den som da du dro.
Jeg vet at du bare kan være en kort stund i annen gravitasjon hvert år.
Det betyr mye at du kom.
Og du kom akkurat i tide til å se ting gå helt over styr.
Hva mener du?
Kan jeg be om deres oppmerksomhet?
Hør vennligst etter.
Vær stille!
Jeg skal nå utbringe en skål for brudeparet.
Ifølge tradisjonen består dette av en rekke godmodige stikk,
fulgt av oppriktige ønsker.
Jeg sa det. Ordrett. Dette er tøys og tull.
Dr. Finn.
Mange mannskapsmedlemmer har mislikt at du paret deg med Isaac.
De føler at dette ikke vil lykkes. Spøk til side, jeg ønsker dere alt godt.
Isaac. Du forrådte oss.
Det du gjorde, ødela mange skip og mange mennesker døde.
- Spøk til side, gratulerer med dagen. - Han er veldig god.
Dr. Finn, jeg tror ikke en kunstig livsform
kan oppdra barna dine på en ordentlig måte.
Han vil mest sannsynlig mislykkes i forsøket.
- Spøk til side... - Kommandør Bortus.
Takk for en godt forberedt tale.
Jeg vil gjerne høre hva løytnant Malloy har å si.
Løytnant.
Ok. Ja.
Unnskyld meg.
Hei, hva med en stor applaus for Bortus?
Hurra!
Ok. Jeg tar over.
Jeg skulle ønske jeg hadde forberedt noe, men jeg skal gjøre mitt beste.
Dette er en stor dag og en lykkelig dag.
Og mange ting vil forandre seg i livene til Claire og Isaac.
Først vil jeg gratulere dem med å ha flyttet 50 meter nærmere hverandre.
Man kan vel trygt si at ekteskapet vil bli lett
sammenlignet med det vi har opplevd sammen.
Men det er et ekteskap med Isaac, så kanskje ikke.
Greit?
Det at Claire er legen min og har sett meg naken,
og likevel gifter seg med en annen er fryktelig fornærmende, men...
Jeg bøyer meg for seierherren. Godt jobbet, Isaac.
Jeg skal være kort, for jeg vet at kaylonerne
har en hjemreise på tusen lysår, og de fleste har drukket.
Men jeg vil bare si
at dere begge betyr veldig mye for hele mannskapet.
Vi har tjenestegjort sammen, vi har ledd sammen,
og vi har alle reddet hverandres liv.
Så når to av oss finner kjærligheten med hverandre...
...da føler vi alle det sammen. Og det er veldig spesielt.
Så...
Jeg ønsker dere to et langt og lykkelig ekteskap.
Jeg vet at det vil bli veldig vellykket. Og hvis ikke, kan hele Isaac resirkuleres.
- Skål for dere begge. - Skål!
Ja! Gordon!
Nei, ok.
Det var nydelig, Gordon. Vil du synge en sang for oss?
- Nå? - Ja. Ikke sant, folkens?
- Ja, kom igjen. - Syng for oss, Gordon.
Ok.
Greit.
Kan jeg få låne den?
Syng for oss, Gordon!
Tekst: S. Marum