Undskyld ventetiden. Jeg lover, at den var det værd.
-Får vi billardbord i messen? -Nej.
Vi skal hente viceadmiral Christie ved Forpost 35
og transportere ham til et møde med et Krill-skib.
Der påbegynder han forhandlinger, der kan give Unionen adgang til Naklav-sektoren.
-På den anden side af Krills territorium. -Korrekt.
Unionsskibe har aldrig haft adgang. Før nu.
Det tyder på, at hvis forhandlingerne går glat, vil krillerne tillade passage.
Det betyder, at hele regioner af uudforsket rum vil ligge åbent.
Mener han, at vi kan stole på dem?
Ja. Christie er en af Unionens dygtigste diplomater.
Han stod bag Din'jon-fredsforhandlingen.
Hvis det lykkes, får vi så en bid af kagen?
Det var jo os, der førte an i Lak'vai-pagten,
og vi er et udforskningsskib, så chancerne er ret gode.
Doktor?
Er du okay?
Ja da. Jeg sov bare dårligt i nat.
Spørgsmål?
-Gordon, sæt en kurs. -Javel.
Dr. Finn?
-Admiral. -Rør. Hvorfor så formel?
At stå ret i en admirals nærvær er standardprocedure.
Må jeg komme ind, eller skal jeg have en aftale?
Det er ikke nødvendigt.
-Det er længe siden. -Ja.
Det er skønt at se dig. Og det her. Dit eget infirmeri.
Jeg har altid vidst, du ville få succes, men overlæge på et unionsskib?
-Du må have haft dygtige undervisere. -Et par stykker.
-Ham her er meget stolt af dig. -Tak.
-Kald mig Paul. -Admiral Paul.
Det chokerer mig lige så meget som dig.
Jeg er slet ikke chokeret. Du har altid haft en opdagelsesrejsendes hjerte.
Det var et spørgsmål om tid, før du forlod universitetet for universet.
Min tid går med papirarbejde, så når sådan en mission byder sig, springer jeg til.
Og dit navn på besætningslisten gav mig lidt ekstra glæde ved det.
-Du ser godt ud. Du er ældet med ynde. -Måske udenpå.
Men som man siger: "Ugifte mænd ser yngre ud, men føler sig ældre."
Du er så smuk som altid.
Spar charmen til krillerne. Du får brug for den.
Apropos. Jeg skal briefe din kaptajn om morgendagens forhandlinger.
Skal vi spise middag bagefter? Vi har mange år at indhente.
Jeg har faktisk lovet mine børn at blive hjemme og se en film med dem.
Har du… Har du børn?
To drenge.
Dem vil jeg gerne møde.
Det er nok bedst, at vi fokuserer på opgaven.
Der er meget på spil, og jeg tror ikke, at nogen af os har gavn af distraktioner.
Nej. Jeg ville ikke virke anmassende. Jeg er bare glad for at se dig igen.
Det kan godt være, at det her kommer 25 år for sent, men…
Undskyld.
Jeg vil ikke opholde dig.
Nå ja. Ingen distraktioner.
Jeg kan ikke se meningen med dette møde.
Diplomatiske receptioner er en gammel Jord-skik.
Det er en måde at lære hinanden at kende, før arbejdet begynder.
Jeg taler vist på alles vegne, når jeg siger, at vi håber,
at denne midlertidige alliance bliver permanent.
Håb nu ikke på for meget.
Når kaylonerne er tilintetgjort, opløses alliancen. Først da er der noget at fejre.
Men alligevel.
Mine damer og herrer, en skål.
Man får sjældent chance for at blive en del af historien.
Men i aften skrives der historie i dette lokale.
Nu, hvor vi forbereder os på at rejse ud i uudforskede riger,
tager vi også det næste skridt til at læge fortidens sår
og bane en ny vej til et vedvarende venskab.
Skål for en bedre fremtid.
Jeg tager denne flaske med et andet sted hen.
-Vil du med? -Åh gud, ja.
Klarer du den alene?
Ja, jeg bliver her og giver mig selv skrumpelever.
Det bør være et ugentligt ritual.
-Os to og en flaske? -Hvorfor ikke?
Jeg siger dig ikke imod.
En sætning fra en meget gammel bog lyder:
"Kun med største forsigtighed kan minder undgå
at blive et fængsel eller en galge."
Helt enig.
Jeg var engang gift.
Hvad?
-Har du været gift? -Ja.
Hvorfor har du aldrig sagt det?
-Jeg taler ikke så tit om det. -Hvem var han?
Vent.
-Nej. -Jo.
Admiral Christie? Var du gift med admiral Christie?
Det er længe siden.
Jeg var lægestuderende på Union Point. Han var underviser.
Vi begyndte at date i slutningen af mit sidste år.
Vi holdt det hemmeligt indtil dimissionen, og seks måneder efter blev vi gift.
Officielt havde vi kun kendt hinanden i kort tid,
og hastede til alters, men vi narrede næppe nogen.
Jeg ville aldrig have troet, at du havde datet en underviser.
Alt, hvad der er forbudt, er attråværdigt.
Hvad skete der?
Den korte version er, at han næppe ønskede sig en hustru.
Han ville komme hjem til en, der var ung og smilende
efter en lang arbejdsdag. Og sådan var det, mens jeg stadig læste.
Da vi endelig var ligeværdige, ønskede jeg en partner. Han ønskede en varm seng.
Jeg gav ham et ultimatum, og så skred han.
-Blev du knust? -Ja, lige da det skete.
Jeg tvivlede på alt ved mig selv.
Uanset hvordan jeg så på det,
følte jeg, at det var min skyld. At jeg begik en stor fejl.
Men når jeg husker tilbage på det nu, er det som at se en andens datter.
Jeg er trist på hendes vegne, men jeg ved, at hun skal lære det selv.
Det må være hårdt at se ham igen.
Jeg tror faktisk, at det var hårdere for ham.
Det forstår jeg. Smerten kan være større, når man er den, der slår op.
Jeg vil hellere slås op med, end at være den, der slår op.
Enig.
Nå, men det var i et andet liv. Nu til fremtiden.
Måske er en af krillerne single.
Sikke en tanke. Og der er jo to.
Jeg kan ikke date nogen, der pynter sig mere end mig.
Fair nok.
Vi har overvejet jeres anmodning om passage gennem vores territorium,
og vi tillader det. Men der er visse betingelser.
Vi lytter.
En ubeboet planet i Unionens territorium er rig på harcarium.
Vi bruger det til fremdrift. Vi ønsker at få rettighederne til at udvinde det.
-Hvor? -Tredje planet i Oberall-systemet.
Det kan nok arrangeres. Unionsrådet skal dog godkende det.
Passagen gælder kun ét skib.
Opstår der ingen hændelser, vil vi overveje at udvide tilladelsen.
Jeg tror ikke, at nogen her modsætter sig at blive de første i uudforsket rum.
Nej, bestemt ikke.
Mens I er på vores territorium, skal I følge denne kurs til Naklav-sektoren.
Enhver afvigelse er forbudt.
Det er ikke den hurtigste rute, men det bør ikke blive et problem. Ellers andet?
Når I er i vores territorium, vil vi montere en sporingsenhed på jeres skib,
så vi kan holde øje med jeres koordinater konstant.
Det krænker vores sikkerhedsprotokoller.
Det går nok an, kommandør. Vi har intet at skjule, vel, kaptajn?
Jeg er sikker på, at vi kan tilpasse os.
Vi ved næsten intet om de regioner, som vi vil udforske.
Vi vil påskønne alt, hvad jeres kartografer kan dele med os.
Især hvad angår Kalarr-vidderne.
I har vel ikke tænkt jer at flyve ind i Vidderne?
-Hvorfor ikke? -Det er et ondt område.
Hvad mener du?
-Dæmoner holder til i Vidderne. -Kan du være mere specifik?
Anhkanaen advarer om skyggeriger.
Portaler til underverdens dybder, hvor dæmoner ligger på lur
for at overtage de sjæle, der vover sig ind på deres område.
De korrumperer alt helligt. I deres vold kan selv de mest retfærdige tvinges til
at begå utænkelige fortrædeligheder.
Har I beviser på, at disse dæmoner findes?
Det står skrevet i Anhkanaen. Mere bevis behøves ikke.
Vi takker for advarslen og skal nok passe på.
Men det område dækker over halvdelen af sektoren.
Vi er udforskere.
Så hvis I er ligeglade, vi vil gerne selv se, hvad der er derude.
Vi vil ikke stoppe jer. Men forvent ikke, at vi redder jer.
DÆK E
Konsul, ambassadør, vi ønsker jer en sikker rejse.
Tak for jeres generøsitet.
Jeg taler på hele Unionens vegne, når jeg siger,
at der ikke findes en større gave end løftet om ny viden.
-Hvad betyder det? -Det er en bøn for dem, der snart skal dø.
Spørgsmålet er, om vi skal tage advarslen seriøst.
Det mener du da ikke, Tom. Tag kilden i betragtning.
Jeg foreslår bare, at deres påstand, hvor absurd den end må lyde,
måske kan indikere en ægte trussel.
Og fordi de er Krill, pakker de det ind i deres religion.
Og det hjælper os ikke meget.
Deres religion er mildest talt forvirrende.
Det er alle religioner. Hvad tror du ellers, præster lever af?
Havde de konkrete beviser, der underbygger deres påstande?
Nej. Umiddelbart har ingen af deres skibe været i Vidderne i over 100 år.
I vores kopi af Anhkanaen er der et par passager om skyggeriger
og farverige beskrivelser af sjælesugende dæmoner med otte øjne og store hugtænder.
Som i skrækfilm.
Så ville jeg sige: "Gå ikke ind i huset."
Men deres religion har stor magt over deres virkelighedsopfattelse.
Jeg er enig, men det bør ikke stå i vejen for unionens udforskninger.
Vi må gribe chancen.
Ed, hvad synes du?
Gruopvækkende syn har altid bund i virkelige ting.
-Er der noget, er det ikke overnaturligt. -Men muligvis farligt.
Det er udforskninger. Jeg synes, vi bør satse.
Fint. Jeg ser frem til jeres rapporter.
Hej.
Jeg må vist hellere sige tillykke.
Rygtet spredes hurtig på dette skib.
Må jeg sætte mig?
Her er hyggeligt.
Jeg arbejder her, når jeg bliver træt af kontoret eller mine børn.
Det minder mig om det sted på King Street, hvor vi plejede at spise.
-Hvad hed det? -Café Noir.
Ja. Vi havde gode stunder der.
Hvornår rejser du så mod Forpost 55?
Jeg rejser ikke. Jeg tager med jer ud for at udforske Naklav-sektoren.
-Er det ikke usædvanligt for en admiral? -Jo.
De elsker at parkere os ved skriveborde, men det her er for god en chance.
-Det har vel ikke noget med mig at gøre? -Nej.
Ikke udelukkende.
Men jeg har tænkt meget på dig for nylig.
Er det…
Jeg har den med mig, når jeg rejser. Den bringer held.
Du har beholdt den.
Seleyansk solsten. Det smider man ikke væk.
Det er for sjældent. Noget særligt.
Har du stadig din?
Paul…
Jeg taler gerne om missionen med dig, men jeg…
Jeg vil ikke tage fortiden op igen.
Jeg blev dybt såret,
og jeg måtte arbejde meget hårdt for at komme videre.
Men er der intet tilbage?
Ikke det mindste strejf af følelser?
Beklager.
Så bare for held.
Alle melder klar.
Krillerne har givet tilladelse.
-Godt. Gordon… -Glemmer du ikke noget?
Jo. Jeg har ikke forberedt noget.
-Hvad? -Kaptajnen plejer
at sige et par ord før afrejse. En lille peptalk.
Jeg ville skrive noget i aftes, men jeg var træt.
Tal fra hjertet. Det er det, de vil høre.
Kalder besætningen. Kaptajnen her.
Vi rejser ud i uudforsket rum.
I er lige så spændte, som jeg er, og jeg ved, at I vil gøre jeres bedste.
Så lad os give den en skalle, og…
Må Kraften være med jer.
-Hvordan var det? -Perfekt.
Sæt kursen og aktivér kvantedrev.
-Isaac? -Det er korrekt.
Vi har ikke hilst på hinanden. Jeg er admiral Christie.
Rart at møde dig, admiral.
-Afbryder jeg noget vigtigt? -Ja.
Jeg opgraderer skibsscannerne til rejsen.
Så fatter jeg mig i korthed.
Jeg var lidt betænkelig ved at møde dig. En Kaylon i tjeneste på et unionsskib.
Efter det, der skete. Men jeg læste aktionsrapporten.
Du reddede mange liv, og det vil jeg rose dig for.
Tak.
Må jeg stille et par spørgsmål?
Rapporten er tilgængelig i fuld længde på skibets computer.
Ikke om slaget. Om dr. Finn.
Jeg har hørt, at I to har haft et romantisk forhold til hinanden.
Det er korrekt.
Jeg har også haft et forhold til Claire. For længe siden.
Så har vi en oplevelse tilfælles.
Hun er kommet videre efter alle de år, men det er jeg desværre ikke.
Gør det noget, at jeg siger det?
Nej. Jeg har observeret mange tilfælde af dette paradoks hos mennesker.
For at være ærlig, så håbede jeg, at du kunne give mig en idé om,
hvad der gør Claire glad for tiden.
Dr. Finn sætter sine børn over alt andet.
Hun har tit sagt, at hun ville ofre sit eget liv for dem.
Fortsæt.
Hendes karriere som overlæge i Unionen er også en stor del af hendes identitet.
Hun er yderst empatisk og drager stor nydelse af at hjælpe andre.
Det har hun altid gjort.
Hendes fritidsinteresser omfatter musik, dans, fine middage,
regnvejr og seksuelt samkvem. Hendes foretrukne parringsstillinger…
Stop. Det er nok nu, Isaac. Tak.
Kan jeg konkludere, at du har svært ved at bearbejde hendes daglige fravær?
Ja, det kan man godt sige.
Det er endnu en ting, vi har tilfælles.
Krydser Krill-territoriets ydre grænse.
Velkommen til Naklav-sektoren, folkens.
-Vi er de første, der er så langt ude. -Nu kan det streges fra træskolisten.
Isaac, analysér den stjerneklynge.
En cirka to millioner år gammel diffus stjernehob med 78 blå kæmpestjerner
og adskillige F-, G- og K-stjerner i senere evolutionsstadier.
-Det ligner Vegas. -Livstegn?
Jeg opfanger 347 beboelige planeter, men ingen tegn på intelligent liv.
Altså Vegas.
-Kaptajn, jeg opfanger et nødsignal. -Hvorfra?
Kurs: 001.12. Afstand: 16,4 lysår.
Det er inde i Kalarr-vidderne.
-Vi kender dem vel ikke? -Negativ.
Langdistancescannere?
Vidderne lader til at bestå næsten udelukkende af tomrum.
Men der er ét stjernesystem 30,6 lysår fra nødsignalets koordinater.
Tør du ikke gå ind?
-Burke, sæt en kurs. -Javel.
Vi nærmer os Viddernes ydre grænse.
Der er ingen stjerner.
-Hvor langt strækker det sig? -Mindst 800 parsec ifølge scanningerne.
Før os ind.
Flyver ind i Spøgelseshuset.
Vi nærmer os koordinaterne.
Hvad fanden er det?
Jeg opfanger ingen fremdriftssystemer og kun minimal energi.
-Det lader til at være en rumstation. -Send et kald.
Intet svar.
Måske kan de ikke svare. De kan være sårede.
Rumstationens indre er under tryk, og luften kan indåndes.
-Hvad siger du, admiral? -Det vil jeg ikke gå glip af.
Talla, du tager med Kelly og mig. Bortus, du har kontrollen.
Bed dr. Finn og LaMarr om at møde os på anløbsbroen.
Javel.
Er der noget, der ligner en anløbsluge?
Ja, et stort modul midt i konstruktionen, som ellers virker tom.
-Det kan være en anløbsbro. -Før os tættere på.
De ved vist, at vi kommer.
Langsomt frem.
-Virkelig? -Eller også kan vi vende om.
Se væggene.
John?
Det er en legering af en slags, men den findes ikke i databasen.
Det virker næsten organisk.
Fortsæt.
-Livstegn? -Nej, ingen.
Spred jer ud, men gå ikke langt væk. Vi gennemsøger det nærmeste område.
Undgå at røre ved noget.
Undskyld.
Det er vist kilden til nødsignalet.
En slags automatiseret signal.
Måske har de fået hjælp, men har glemt at slukke det.
Måske.
Se her, kaptajn.
Der er energi i dem.
De kan være en slags effektrelæer.
-Hvad skete der? -Den bevægede sig.
-Bevægede sig? Hvordan? -Den åbnede sig i et øjeblik.
Vi bør nok analysere de data, vi har, før vi går videre.
Mercer til Grayson. Her er næppe nogen. Lad os gå tilbage til rumfærgen.
Modtaget.
Isaac og jeg har analyseret målingerne.
Vi kan kun sige, at stationen består af en slags avanceret bioteknologi.
Jeg ved ikke, hvordan det virker, eller hvorfor det er der.
Kan det være efterladt?
Ifølge scanninger er der ingen livsformer ombord.
-I hvert fald ikke kendte livsformer. -Hvad mener du?
Visse livsformer kan være så anderledes, at vores scannere ikke genkender dem.
God pointe. Et grundlæggende spørgsmål i astrobiologi er, hvad liv er.
I princippet kan selve forposten være en livsform.
Det lyder langt ude.
Visse væsener på Talarius Seven ligner sten, men er levende organismer.
-Hvad gør vi? -Vi udforsker regionen yderligere.
Måske er vi heldige at finde noget eller nogen, der kan kaste lys over…
Admiral! Hvad er der galt? Paul!
Det er et slags anfald. Hjælp mig med at vende ham.
Åh gud.
20 mg Diomine.
Godt. Han er stabil indtil videre.
Hvad fanden er der galt med ham?
Der er noget, der omskriver hans dna, og det sker meget hurtigt.
Denne vækst indeholder fotoreceptorer og en nethindenerve.
Det minder nærmest som et øje.
Er det reversibelt?
Jeg kan måske sinke det, men jeg ved ikke, om jeg kan stoppe det.
Uanset hvad der skete med ham derovre, overså vores scannere det.
Jeg har brug for flere oplysninger. Lige nu.
Her er den.
-Opfanger du noget? -Nogle mikropartikler af en slags.
-LaMarr til kaptajnen. -Kom ind.
-Der sker noget herovre. -Hvad?
Det nødsignal, vi fandt, udsender et nyt signal.
-Hvilket slags signal? -Koordinaterne på denne forpost.
Tilbage til skibet.
Doktor!
Claire.
Rolig, Paul. Du er på infirmeriet.
Du er på infirmeriet.
Hvad sker der med mig?
Du blev udsat for noget på rumstationen. Vi prøver at finde ud af, hvad det var.
Jeg har det så underligt.
Har du smerter?
Nej, jeg er bare…
…bange.
-Giv os lige et øjeblik. -Naturligvis.
Paul, jeg finder ud af, hvad det her skyldes.
Og så laver vi to en aftale.
Du får det bedre, og så laver jeg den chokoladesoufflé, du var så vild med.
Jeg hadede den soufflé.
-Gjorde du? -Ja.
Du spiste den da hele tiden.
Du var så stolt af den.
Jeg nænnede ikke at sige til dig,
at den smagte af tørre blade.
Så se at få det bedre.
Ellers serverer jeg den for dig morgen, middag og aften.
Ringen. Den ligger i min lomme.
-Hvis jeg dør, vil jeg have den på. -Du dør ikke, Paul.
Find den.
Tak.
Jeg redder dig.
Det lover jeg.
Rumfærge til dr. Finn. Vi har fundet noget.
Du skal se det. Admiralen kan være blevet udsat for
en bakteriel spore, der ikke er i vores database.
Vi tager den med til analyse. Jeg anbefaler dekontaminering ved ankomst.
Modtaget.
Paul?
Finn til broen.
Admiral Christie er væk.
-Hvad mener du? -Han er ikke i infirmeriet.
Bortus, giv vagterne besked.
Kommandør, nogen tilgår vores strømsystem.
-Hvem? -Det vides ikke.
-De aktiverer et dæmpningsfelt. -Underkend.
Umuligt. Det er niveau 9-kommandokoder.
-Admiralen? -Jeg er låst ude.
Kaptajn, se.
Broen til maskinrummet.
Alle systemer er nede, kommandør.
Også motorerne. Det kan man høre.
Kan du tilgå nødgeneratoren?
Ikke fra broen. Så skal jeg ned i maskinrummet.
Isaac, gå med.
Det nytter ikke. Vi har ingen strøm.
Jeg ser til mine børn. Hold øje med infirmeriet.
Javel.
Doktor?
Hallo?
Doktor?
Mercer til Orville. Mercer til Orville.
-Kelly, kan du høre mig? -Nej. Alle systemer er offline.
Skibet er omkranset af et dæmpningsfelt.
-Hvad skyldes det? -Pas.
Men vores scannere og våben vil være ubrugelige.
Vi må anløbe manuelt.
Jeg går ned i maskinrummet og undersøger sagen.
Pas på dig selv.
Drenge? Er I her?
Ty?
Marcus?
Mor?
Vi bør gå tilbage. Mor siger, at vi skal blive på værelset, hvis der sker noget.
Jeg vil ikke sidde på mit værelse og stirre ud i mørket.
Jeg får myrekryb. Kom, vi må finde hende.
Har du fået strømcellen ud endnu?
Nej, den sidder virkelig godt fast.
-Drej den. -Det har jeg gjort.
Popper de ikke ud straks, gør man det forkert.
Tak. Du er en stor hjælp.
Hvad sker der, Kelly?
Nogen har slukket for strømmen. Vi mistænker admiral Christie.
Der er mere, kommandør. Forposten udsender et lokaliseringssignal.
-Hvortil? -Det ved vi ikke. Det er bredspektret.
Det lyder ikke godt.
Hvad laver du?
Jeg prøver at afmontere strømcellerne, men de rykker sig ikke.
Popper de ikke ud straks, gør du det forkert.
Hvad?
Jeg kan få gang i nødgeneratoren, hvis jeg finder kilden til dæmpningen.
Hvordan det uden scannere?
Jeg må bruge de scannere, jeg har. Mine øjne.
Det må være i et ledningsnet, jeg skal bare finde det.
Der er 132 ledningsnet på dette skib.
-Så må jeg i gang. -Jeg hjælper dig, kommandør.
Kan du give broen besked?
Mor?
Måske er hun derhjemme. Jeg går tilbage.
Fint.
-Går du med? -Jeg har jo sagt, at jeg ikke…
-Hvad er det? -Aner det ikke.
Marcus! Hvad laver I her?
-Så du det? -Hvad?
Uhyret.
Hvad taler I om? Her er ikke andre.
Kom bare ud.
Her er noget.
-Vi så det begge to. -Hvordan så det ud?
Jeg ved ikke… Som en edderkop. Men lige så stor som dig.
Her er ikke noget nu.
-Hvorfor slukkede lyset? -Det prøver vi at finde ud af.
-Kan du hjælpe os med at finde mor? -Ja da.
Hold jer til mig. Så leder vi efter hende.
-Mor! -Ty!
-Marcus! Åh, gudskelov. -Mor!
Er I okay?
I ved da godt, hvad I skal gøre, hvis der sker noget. Blive derhjemme.
-Men der er et uhyre. -Hvad?
Der er noget ombord. Et væsen.
-Det tog løjtnant Woodson. -Vi må skjule os.
Vi må hen til broen.
Og hvad skete der så?
Det sprøjtede noget på ham, så han ændrede sig.
Kan du beskrive det?
Hans ansigt… Der var store, sorte, skinnende øjne.
Og hans hud… Den virkede pludselig rådden.
Som med admiral Christie.
-En dæmonisk besættelse. -Hvad?
Krillerne advarede os om, at denne del af rummet bebos af dæmoner,
som overtager ens sjæl.
Og sådan noget her… Præcis sådan ville de fortolke det.
De mikrober, som Paul blev udsat for på forposten,
omskrev hans dna næsten øjeblikkeligt.
-De forvandlede hans celler til… -En anden race.
Da admiralen flygtede fra infirmeriet, accelererede hans mutation.
Han må have smittet andre.
Det, Marcus beskrev, er nok en mere potent version.
-Formering? -Det tror jeg.
Måske sker deres naturlige forplantning ved at overtage andre livsformers kroppe.
Som en parasit, bare mere aggressivt.
-Så nødsignalet, vi opfangede… -Var et parringskald.
Åh gud.
Vi aner ikke, hvor mange, der er smittet.
Vi må dæmme op for smitten hurtigst muligt.
LaMarr prøvede at få strømmen igen inde fra ledningsnettene.
-Han er nok ikke klar over truslen. -Jeg finder ham.
-Isaac, jeg har vist fundet noget. -Har du brug for assistance?
Jeg kan ikke underkende kommandokoderne,
men jeg kan måske få strømmen tilbage ved at omgå dem. Afvent.
Sådan.
Kommunikationssystemet virker ikke, men vi har livsvigtige systemer, lys
og backupsystemer. Alt andet vil tage tid.
Jeg giver broen besked.
Kaptajn, vi har et minimum af strøm.
Det var på tide.
Jeg må til infirmeriet.
Hvis der er en modgift, må jeg finde den.
Bortus, gå med. Og saml et vagthold, der kan sikre området.
Javel.
Bliv her, børn.
Hey! Kom og tag mig, røvhuller!
Hey! Kan nogen høre mig? Jeg har brug for hjælp!
Gudskelov, Isaac. Få mig ud herfra.
-Kommandør, hvad laver du i briggen? -Få mig nu bare ud. Vi må op til broen.
Kom så.
Sådan, kommunikationssystemet kører igen.
Jeg tog strøm fra de livsvigtige systemer, så træk ikke vejret for dybt.
Mercer til Finn.
Finn her, jeg er i infirmeriet.
-Har du fundet noget? -Det går langsomt.
-I hvert fald indtil strømmen er tilbage. -Vi arbejder på det.
Kan vi hjælpe på nogen måde?
Kun hvis I kan få et væsen til at lade sig undersøge.
Hej. Du kan vist bruge den her.
Bare glem det, kaptajn, vi har en patient.
Langdistancescannerne opfanger et skib.
Ti millioner kilometer væk.
Vis mig det.
Forstør.
Åh nej. Det kan ikke være godt nyt.
-John, hvornår kan kvantedrevet fungere? -Ikke hurtigt nok.
Ingen genkendelig dna. Hans genmasse er blevet forvandlet fuldstændig.
-Jeg ved ikke, hvilken race, han var. -Kan du gøre noget?
Måske, hvis der var et fragment af hans oprindelige dna.
Jeg samler et vagthold. Vi må fælde dem en efter en om nødvendigt.
Vent. Jeg opfanger hvide blodlegemer. Han var menneske.
Celletallet er lavt. Virkelig lavt.
Hvad betyder det?
At mutationsprocessen tærer hårdt på kroppen.
Der kan gå nogle uger, før deres immunsystemer kører på fuld styrke.
Et svagt punkt.
Jeg kan lave en syntetisk virus.
Det kan bare være en forkølelse. Den vil være dødelig for dem.
Vi kan sende den rundt i skibet i ventilationen.
-De er ikke immune. -Hvad med os?
I får måske snotnæser.
Jeg er forberedt.
Selv hvis det virker, er det vores besætning, vi taler om.
De bad ikke om det, der skete.
Er de stadig vores besætning? De er jo en helt anden race nu.
Vi ved ikke, om der er noget tilbage af dem.
Og det er os mod dem. Jeg stemmer på os.
Bare vi kunne kommunikere med dem, så vi kan advare dem.
-Og de kan forlade skibet. -Det kan vi måske.
Scan skibet for seleyansk solsten.
-Hvorfor? -Bare gør det.
Det er et sjældent mineral. Vores vielsesringe var lavet af det.
Paul havde sin på.
Hvis han stadig har den, kan vi måske spore ham.
Og hvad så?
Hvis der er noget af ham tilbage, kan jeg måske nå ind til ham.
Det mener du ikke.
Hvis han kommer efter dig…
Jeg kender risiciene. Jeg er nødt til at prøve, kaptajn.
Jeg har fundet spor af noget, der kan være solsten. I maskinrummet.
Paul?
Det er mig. Claire.
Jeg må tale med dig.
Hør på mig. Dit liv afhænger af det.
Vi har fundet en svaghed i din biologi.
Jeg har lavet en virus. Ingen af jer vil overleve.
Vi er klar til at bruge den, hvis I ikke forlader The Orville straks.
Et skib har kurs mod os.
Vi ved, at det er et af jeres. Saml dine folk og rejs.
Paul, hvis der stadig er en lille del af dig tilbage derinde…
…så skal du prøve at huske vores tid sammen.
Kan du huske, hvor stædig jeg var? Det har ikke ændret sig.
Saml dine folk og rejs.
Ellers sværger jeg, at vi tilintetgør jer alle sammen.
Ikke Paul. Længere.
Du vil se.
Se hvad?
Du bliver af os.
-Finn til broen. -Mercer her.
Gør klar til at frigive giften.
-Og start i maskinrummet. -Modtaget.
Vi rejse.
Tak.
Ikke evigt.
Godaften, dr. Finn.
Isaac, hvad laver du her?
-Jeg ser til dig. -Hvabehar?
Jeg har observeret, at når et menneske oplever noget traumatisk,
så spørger andre i deres sociale miljø, hvordan de har det.
-Det stemmer. -Så hvordan har du det?
-Jeg har det fint. -Det var godt.
Vent.
Admiralitetet har suspenderet yderligere udforskning af Naklav-sektoren lige nu.
-Korrekt. -Det er nok for det bedste.
Lad mig kondolere for tabet af din ven.
Det er sødt af dig. Paul betød noget ganske særligt.
Jeg er bare glad for, at jeg fik set ham en sidste gang.
Han talte også godt om dig.
Talte du med Paul om mig?
Vores fælles fortid med socialt og seksuelt samvær med dig
dannede en fælles referenceramme.
Jeg har savnet dig.
Tak, doktor.
Vil du sidde ned?
Tekster af: Mille Dyre Egegaard