Femte kammer er skannet.
- Kan jeg fortsette? - Ingenting?
Ikke engang en strekfigur. Bare tomme vegger.
- Charly tegner opp alt, men... - En skatt hadde vært bedre.
For å si det sånn.
- Si at de kan fortsette. - Greit.
Hva gjør du?
Jeg ser deg gå rundt med databrettet hele tiden.
- Skriver du en roman? - Nei. Det er til Anaya.
- Anaya? - Jeg har skrevet brev til henne.
- Til Krill? Hvordan kommer du frem? - Jeg sender dem egentlig ikke.
Jeg tenkte bare at om jeg treffer henne en dag,
kan de være noe hun vil lese. Jeg går glipp av livet hennes nå,
men hun kan dra tilbake og føle det som om jeg var der.
Etter alle disse årene klarer du fortsatt å overraske meg.
Kommandør. Vi har funnet noe!
Er dette kartlagt? Jeg vil ikke gå meg bort.
Bare følg brødsmulene. Da går det fint.
Hva har du, løytnant?
Vi har oppdaget et stort rom innenfor denne veggen.
Ut fra fenrik Burkes kart over rommene
vi har oppdaget så langt, er det mulig at vi har funnet hovedgravkammeret.
- Kan vi gå inn? - Hemblicitt-graver er beryktet for feller.
Ifølge skanningene vil den drepe alle som prøver å åpne den.
Så hvordan bryter vi oss inn?
Jeg foreslår at alle går tilbake til veggen lengst unna.
- Det er nå trygt å fortsette. - Du har en liten sak der.
Jackpot.
Skanningen er ferdig. Laster opp til karbonanalyse.
Bekreftet.
Hvor gammelt er dette?
De eldste artefaktene er omkring 70 000 år gamle.
Herregud. Når døde de ut?
Hemblicitt-imperiet falt for 50 000 år siden.
De minnet om de gamle egypterne.
De begravde kongene sine med alle slags redskaper og smykker
og ting de kunne bruke i det hinsidige. Heldigvis.
Du sa at arkeologi var en hobby. Du høres ut som en ekspert.
Det er interessant. Jeg gjør ingenting halvveis.
- Det kan jeg se. Hva er dette? - Det kalles en jiktal.
En barberhøvel til ansiktspleie.
Må man barbere seg i det hinsidige? Det suger.
Alt dette er fascinerende, men jeg har hatt en 12-timersvakt.
- Så om alt er greit, stikker jeg. - Helt i orden. Vi ses i morgen.
Skyt tilbake!
Kaylonerne har ødelagt de fremre sikteskannerne!
Iverksett kildeomdirigering fra navigasjonsanlegget.
Avfyr alle torpedoene. Unnvikelsesmanøver. Hardt mot babord!
Kaylonerne skyter!
- Deflektorene er borte. - Ta strøm fra livsmiljøsystemene!
FARTØYET ØDELAGT
Avslutt simulering.
Kom inn.
- Kommandør. - Topa. Forstyrrer jeg?
Nei, jeg har gått over tiden min. Beklager.
Nei da, alt i orden.
- Kjørte du kommandoprogrammet? - Ja. Er det ikke lov?
Det er ingen restriksjoner. Det er bare uvanlig at folk på din alder bruker det.
Jeg behersker ennå ikke detaljene i det.
Det er ikke lett. Det er poenget. Hvor langt har du kommet?
Kaylonerne ødelegger skipet etter sju minutter hver gang.
Det er lenge for en nybegynner, tro det eller ei. Er det bare for moro skyld?
Jeg tenkte at når jeg er gammel nok,
har jeg lyst til å ta adgangsprøven til Union Point.
Har du det? Så fint, Topa. Har du fortalt Bortus det?
Ja. Han har sagt ja, men har advart meg om at det er vanskelig.
Det er helt klart en utfordring,
men det at du utfordrer deg selv sånn viser riktig initiativ.
Om du mener det, og vil komme i gang tidlig,
- veileder jeg deg gjerne. - Så snilt av deg, kommandør.
Hva om vi finner noen dager,
og så lenge det ikke er hemmeligstemplet, kan du følge meg?
- Få en følelse av hva det går ut på. - Veldig gjerne.
- Ok, da ordner vi det. - Takk, kommandør.
"HISTORIEN OM TO TOPA-ER"
Kom inn.
- Topa, du er tidlig ute. - Beklager, kommandør.
Nei, det er i orden. Vi kan komme raskt i gang.
Kom igjen, vi går.
Det første er de daglige rundene.
De kan være kjedelige, men et slikt skip har mange bevegelige deler.
Noen må passe på at venstre hånd vet hva høyre hånd gjør.
Det omfatter ting som tildeling av strøm, statusoppdateringer
og det viktigste, den grunnleggende moralen.
- De liker å vite at du følger med. - God morgen.
God morgen, løytnant.
Og med så mange arter sammen på et skip er kulturkollisjoner uunngåelige.
Alle de hodepinene faller inn under førsteoffiseren.
Greit. Takk.
- Takk for at du kom. - Helt i orden, Biggins. Hva skjer?
Det.
Å ja.
Har aldri jobbet med en belkarer før, men Keyali ba oss forberede oss.
Andre har støtt på det før.
- Har du snakket med ham? - Han sier han har rett til det.
- Hei! Løytnant Bolobar. - Fenrik Bolobar, sir.
Å ja. Jeg husket ikke det uten skuldrene.
Som faktisk er en god overgang. Jeg må be deg ta på deg uniformen.
Ifølge belkarisk tro krenker det åndeguden å gå med klær den første i måneden.
- Jeg har forklart løytnant Biggins det. - Ja, jeg hørte det.
Du må vite at uniform er et grunnleggende krav for å tjenestegjøre.
Hva med løytnant Unk i maskinrommet? Han har ikke det.
Unk er halvparten så stor som en ferje og måtte gå i et telt.
Unionen skal respektere alle kulturelle tradisjoner.
Ja, men det går begge veier. Jeg vil ikke krenke religionen din,
men kanskje det finnes et kompromiss mellom troen din og Unionens regler
som kan tilfredsstille alle sammen.
- Hva foreslår du? - Ta på deg bukser, og så er det greit.
Greit, kommandør.
- Hei, kommandør. En fin morgen. - Hei, Yaphit.
Så fint at du er her. Vi må få godkjent 15% ekstra strøm
for å tømme nøytronfiltrene i dysoniummatrisen.
Helt i orden.
Håper det er greit at Topa følger meg i et par dager.
Forberedelser for adgangsprøven til Union Point.
- Er det sant? - Så kult, Topa.
Hva vil du ta hovedfag i?
Jeg tror jeg vil gjøre det kommandør Grayson gjør.
Han vet ikke hvor mye drikking på dagtid det krever.
Festlig, kommandør.
Jeg ville bare si at vi setter pris på besøkene dine.
Takk, Yaphit.
Så du vet det, kalles det å slikke noen oppetter ryggen.
"Slikke oppetter ryggen." Kommer det på eksamen?
Nei. Jeg vet at mye av dette virker kjedelig,
men tjenesten handler like mye om vanlig travelhet som om eventyr.
Nei, det er ikke kjedelig. Jeg vil vite alt.
Det sier du nå.
Kan jeg spørre deg hvorfor du valgte å bli med i flåten?
Jeg syntes alltid det var greit å ta ansvar.
Jeg meldte meg vanligvis frivillig til å passe de yngre barna på tur
eller som kaptein på fotballaget.
Og jeg likte tilfredsstillelsen ved å hjelpe andre med å lykkes i jobben.
Jeg visste at en lederstilling
betydde en lang og langsom vei gjennom systemet, men at det ville være verdt det.
Og hvorfor vil du bli med?
Helt siden jeg var liten, har jeg følt meg ufullstendig.
Som om personen jeg er i dag er et bokmerke.
Noen som er der til jeg oppdager hvem jeg er.
Jeg har ikke funnet svaret hjemme, så kanskje det er ute blant stjernene.
Har du følt det sånn lenge?
Jeg hørte en gang dr. Finn si at om du våkner midt på natten
og det ikke er noe som hindrer deg i å sovne igjen,
betyr det at du er lykkelig.
Jeg tror kanskje at jeg ikke er lykkelig.
Du sover ikke godt.
Jeg føler alltid at det er noe galt med meg.
Men jeg vet ikke hva.
Løytnant Malloy sier at mange på min alder føler det.
Kanskje det er normalt.
Løytnant Felina har det mye bedre etter regenerasjonsterapien,
så jeg tror hun trygt kan starte forsiktig igjen.
Greit, vi skal sette henne på vaktlisten. Hvordan har Isaac det?
Bemerkelsesverdig bra, så langt jeg kan se.
Etter selvmordsforsøket har mannskapet blitt litt snillere mot ham.
- Virkningen av medfølelse. - Selv fra Charly?
Kom inn.
- Hei, kommandør. - Hei.
- Er dere opptatt? - Nei, vi er ferdige.
- Hva er det? - Hva skjer med utgravingene?
Unionssentralen sender et vitenskapsteam som skal ta over.
Nå som det ble spennende.
De kommer om en uke, så nyt det mens du kan.
Har noen av dere tatt en prat med Topa i det siste?
- Nei. - Nei, hva er det?
- Jeg er bekymret for ham. - Hva er i veien?
Jeg tror at på et tidspunkt, kanskje snart,
så vil personen han er og personen han var kollidere med hverandre.
- Har han sagt noe til deg? - På en generell måte, ja.
Han sliter følelsesmessig. Han er forvirret. Han vet...
- Han vet at det er noe annerledes ved ham. - Hjelpe meg.
Be ham komme innom meg. Vi kan ta en prat.
- Og da kan jeg vurdere ham helt uformelt. - Det kan være litt tidlig.
Han betrodde meg det, og han kan se det som et tillitsbrudd.
Jeg trenger bare veiledning.
Når han forteller meg dette, føler jeg meg fæl.
Som om jeg lyver ved å være taus. Av og til vil jeg skrike det ut.
"Du ble født som kvinne. Du ble endret uten at du visste det."
Og så bare la ham bestemme selv hva han vil gjøre med det.
Jeg tror det er på tide å snakke med Bortus.
Ja?
- Hei, dere. - Kommandør.
Bare sitt. Beklager at jeg forstyrrer middagen deres.
Har du sett Topa? Han er sen.
Han hjelper fenrik Burke med å rekalibrere navigasjonsanlegget.
Eksamensforberedelser.
Vi setter pris på tiden du bruker med ham.
- Bare hyggelig. - Sett deg, vær så snill.
Ta litt kolp.
- Er det... - Det er den grønne.
Akkurat.
Jeg må tilstå at jeg hadde en...
Jeg hadde en baktanke med å få Topa til å jobbe nå.
- Det er noe jeg vil snakke om. - Hva da?
Jeg forstår at det er upassende i deres kultur at jeg tar opp dette.
Men har dere snakket om å fortelle Topa det? Om opprinnelsen hans?
Du har rett, kommandør. Det er helt upassende.
- Hvordan våger du å komme til oss og... - Klyden!
Vi har snakket om det flere ganger.
- Og vi føler... - At tidspunktet ikke er riktig.
Og det er selvsagt deres avgjørelse. Dere er foreldrene hans.
Men om jeg kan gi dere en utenforståendes synspunkt,
tror jeg det finnes varige skader som kan ha hatt ringvirkninger etterpå.
- Ungen er ulykkelig. - Alle barn er det. Han vil vokse fra det.
Jeg vil ikke svikte tilliten hans om han ikke har sagt noe,
men han tror at det er noe galt med ham.
- Hva? - Han vet det ikke.
Alle ved dette bordet vet at vi snakker om noen
- som ble operert uten samtykke... - Kommandør!
Du misbruker vår gjestfrihet. Nå kan du gå.
Snakk med sønnen deres. Beklager at jeg forstyrret.
- Klyden. - Nei.
- Hun kan ha rett. - Hun er en kvinne!
- Uten noen forståelse av vår kultur. - Om Topa sliter...
Om han sliter, er det ubetydelig sammenlignet med det som ville skjedd
om han fikk vite sannheten!
Det går opp for meg
at i hele den tiden vi har vært sammen,
har du aldri vært usikker på noe.
- Hvordan føles det å være så klok? - Du gjør narr av meg.
- Du ber om det. - Vet du hvor mye smerte jeg hadde unngått
om jeg ikke hadde oppdaget at jeg ble født som kvinne?
Jeg vil aldri tvinge vår sønn til å måtte leve et sånt liv!
Jeg elsker ham dypt.
- Gjør du det? - Selvsagt.
Hør på meg, da!
Jeg ville gitt hva som helst for ikke å måtte vite om min opprinnelse.
Topa blir kanskje aldri lykkelig,
men det er bedre enn fortvilelse.
Kom inn!
Hei, der er du. Avtalen var klokken 15.00.
Beklager, kommandør.
Punktlighet. Det første kravet til en offiser i Unionen.
Jeg kan ikke fortsette med opplæringen.
- Hvorfor ikke? - Far har forbudt det.
Han har sagt at om jeg ønsker å fortsette, kan jeg spørre kapteinen, men ikke deg.
Topa, jeg er veldig lei for det.
Jeg har stor respekt for kapteinen, men det blir ikke det samme.
Jeg føler en forbindelse med deg.
Kanskje du kan få far til å skifte mening?
Jeg vet ikke om det hjelper å snakke med Klyden.
- Du kan prøve. - Topa...
Dette gjør meg utrolig lei meg,
men du må tro meg når jeg sier at jeg er maktesløs. Selv om jeg hater ham...
Selv om jeg hater svaret hans, er han faren din.
Jeg vil ikke gi opp.
Om jeg en dag kan bli som deg, ha et edelt formål
om å inspirere folk til å bli det beste i seg,
ville jeg kanskje ikke være så trist.
- Hei, Topa. - Hei, sir.
Du må ikke kalle meg "sir" før du har uniform.
Vil du se noe kult?
Vi bruker en blanding av DNA-fragmenter fra artefaktene
sammen med skulpturer
til å gjenskape omtrent hvordan hemblicittene så ut.
Ingen har visst det før.
Men takket være moderne vitenskap kan vi komme med en god gjetning. Vil du se?
Ganske fantastisk.
Du ser på en rase som har vært død i titusenvis av år.
Unnskyld meg.
- Hei, Topa. - Isaac...
- Hvordan er det? Å være død? - Det er det motsatte av å leve.
Da du deaktiverte deg selv, hvordan føltes det?
Jeg var deaktivert. Jeg følte ikke noe.
Var du ulykkelig da de brakte deg tilbake?
Jeg kan ikke føle meg lykkelig eller ulykkelig.
- Kan jeg spørre hvorfor du lurer på det? - Jeg var bare nysgjerrig.
Kom inn.
Hei, Isaac.
Hei, kommandør. Beklager at jeg forstyrrer deg.
- Det går bra. Hva er det? - Jeg har forstått
at å besøke mannskapsmedlemmer utenfor arbeidstiden,
kan føre til spekulasjoner om hensikt.
Om du vil, kan jeg melde fra til hele skipet
at dette ikke var et romantisk eller seksuelt besøk.
Jeg ville ikke sagt noe. Det går bra. Hva kan jeg gjøre for deg?
Topa kom til astrofysikklaboratoriet for å snakke med meg.
Han hadde mange spørsmål om forsøket mitt på å deaktivere meg selv.
- Hva slags spørsmål? - Hvordan det var å være død.
Hva mer?
Han spurte om jeg var ulykkelig over å bli gjenopplivet.
Jeg skjønner.
Jeg vet at medisinske protokoller anbefaler
at slik informasjon fortelles til en overordnet offiser.
- De gjør det. Takk for at du sa ifra. - Farvel, kommandør.
- Topa. - Jeg bør ikke snakke med deg.
Det går bra. Vi snakker ikke om arbeid. Du adlyder egentlig faren din likevel.
- Jeg ville bare høre hvordan det går. - Jeg har det bra.
- Å ja? - Ja.
Om det er noe du trenger å snakke om bare som en venn,
- så er jeg alltid her. - Takk. Jeg klarer meg.
Av og til, hvis jeg er lei meg eller bare litt usikker,
- tar jeg meg et stykke Kimbok. - Moclansk opsadda-kake.
Ja, det får meg vanligvis til å føle meg bedre.
- Kanskje jeg spiser litt senere. - Det fins flere ulike Kimbok-oppskrifter.
Du bør lete i databasen.
Du finner nok en du liker om du leter nøye nok.
Pappa?
Forespørsel. Vis meg Kimbok.
Hvor mange oppskrifter på Kimbok fins i arkivet?
Det fins 41 oppskrifter på Kimbok.
De kan fremstilles i alle matreplikatorene.
Fins det andre filer som inneholder navnet "Kimbok"?
En fil. Navnet er Kimbok-33.
Datert Unionens standardtid 735 2417.
- Kan jeg få se den? - Filen har passordbeskyttelse.
Et stykke Kimbok.
Innkommende melding.
Åpne filen Kimbok-33. Passord, Gomaskah 488.
Passordet er bekreftet.
- Det er din egen skyld. - Jeg vet det.
Han sa at han hadde en annen menneskevenn som tålte det.
Jeg har aldri møtt noe menneske som kunne spise balddisk terte
- uten en fryktelig allergisk reaksjon. - Jeg skal ikke gjøre det mer.
- Du er voksen. Du burde visst bedre. - Den så bare kjempegod ut.
Alt det grønne strøsselet og sånn.
- Doktor, jeg må snakke med deg. - Ja.
Stryk den over ansiktet i tre minutter.
- Hva er i veien? - Han er et barn uten selvkontroll.
- Hva kan jeg gjøre for deg? - Jeg må snakke med deg om Topa,
og du må fortelle meg om jeg har gjort noe galt.
- Bortus. - Klyden. Hvordan var kampen?
- Vi spilte ikke. Topa kom aldri. - Det var rart.
Han har aldri gått glipp av en stor-latchkum.
- Spørsmål. Hvor er Topa? - Topa er på mannskapsdekket.
Hvor har du vært, Topa? Jeg ventet på deg i simulatoren.
Er alt i orden?
Ble jeg født som kvinne?
- Topa. - Svar meg.
- Hvordan kan du spørre om noe sånt? - Svar meg!
Selvsagt ikke!
- Hvor har du det fra? - Spiller det noen rolle?
Var det kommandør Grayson?
Fortell meg sannheten. Ble jeg født som kvinne?
Ja.
- Hvorfor har dere ikke fortalt meg det? - Det var til ditt beste.
- Vi ville beskytte deg. - Hadde dere tenkt å si det noen gang?
Vi var ikke sikre. Det så ikke ut til å være noe vits i det.
Dere har løyet for meg. Hele livet mitt har vært en løgn.
Nei! Topa, du var deformert. Det er sant.
Men legene gjorde deg frisk. Du er mann nå. Det er alt som betyr...
Jeg kan se ut som en mann. Men det som er inni meg fins fortsatt.
Det er derfor jeg har følt det jeg har følt så lenge.
Kroppen min har skreket til meg at jeg er en annen.
Jeg er lei for det.
Topa, å la deg være slik du var, ville ha vært...
Utenkelig. Ja.
Moclus har lært meg...
Dere har lært meg at å være kvinne er å avvike fra det som er naturlig.
- Jeg har lært leksen klart og tydelig. - Moclus er et mangelfullt samfunn.
- De underviser... - Du kan ikke...
Vær stille, Klyden!
Vi er glad i deg
for alt du er og var.
Kom inn.
- Hvordan våger du? - Kan jeg gjøre noe for deg, Klyden?
Om vi var på Moclus, ville jeg ha rett til å knekke nakken på deg.
Vi er ikke på Moclus. Men du må gjerne prøve.
Ikke det? Da foreslår jeg at du går vekk fra skrivebordet mitt.
- Sønnen min er helt knust på grunn av deg. - Jeg ba ham bare ta en bit Kimbok.
Du ga ham passordet til rettsdokumentene!
- Nei. - Du lyver!
Jeg viste ham riktig vei, ja. Jeg...
Hvordan kan du bestemme hva som er best for barnet mitt?
- Noen må det. - Han var fornøyd.
Sønnen din var ulykkelig!
Du ødela den ungen da du gikk inn i den rettssalen,
- så ikke prøv å gi meg skylden. - Jeg husker da vi var i Kandarsystemet.
Du ble tilbedt som en gud av innbyggerne på planeten.
Kanskje du fortsatt tror på det.
Kanskje det er derfor du velger å leke gud med familien min.
Leker jeg gud?
Ungen har ropt på hjelp, og du har begravd hodet ditt i sanden
fordi sannheten ikke passer med ditt syn på verden.
Jeg kan ha gått over streken,
men noen måtte begynne å høre etter, for den ungen har problemer.
Og uansett hvor vondt det er å vite det,
er Topa fortsatt en kvinne under det kunstige ytret.
Jeg skal bruke fantasien og late som det ikke skjedde.
Så skal jeg slippe deg, og du skal komme deg ut herfra.
Om du noensinne prøver å slå en offiser,
skal jeg brekke av deg armen og henge den på veggen.
Hører du meg?
- Hører du meg? - Ja!
Kom inn.
Bortus.
- Beklager at jeg forstyrrer. - Nei, kom inn.
- Jeg trenger din hjelp. - Selvsagt.
Topa vil ikke snakke med Klyden eller meg.
Jeg vet det.
Om det betyr noe, så har Claire snakket med ham.
Det er et godt tegn. Han åpner seg for noen. Det kan bare ta litt tid.
Sett deg. Vær så snill.
Bortus. Jeg er så lei for at jeg er skyld i dette.
Jeg...
Jeg så bare en unge som var så fortvilet, og...
Jeg prøvde bare å hjelpe ham.
Men jeg gikk faktisk over streken. Det var ikke opp til meg.
- Du er ikke ansvarlig. - Jeg ledet ham til Kimbok-filen.
Jeg ga ham passordet.
- Hva? - Jeg var på broen.
Kommandør Keyali var opptatt, og jeg overvåket sikkerhetsstasjonen.
Det kom et varsel om at noen prøvde å gå inn i en kryptert fil.
Jeg så at det var Topa. Så...
- ...jeg sendte det til ham. - Du ville at han skulle vite det.
Det skjedde der og da. Jeg planla det ikke.
- Har du fortalt ham det? - Nei.
Men jeg vet ikke... Jeg vet ikke hvordan jeg skal hjelpe ham!
- Hvordan har pasienten det? - Jeg er ikke bekymret for selvskading nå.
På tross av det psykologiske kaoset oppdagelsen har skapt,
tror jeg virkelig at du gjorde det rette.
Skulle ønske jeg var like sikker. Det var uforsvarlig.
Derfor er det viktigste vi kan gjøre nå, å lytte.
- Topa må lede oss. - Kan jeg gå inn?
Hei.
- Du visste det. - Jeg ville si det tidligere. Jeg bare...
De er foreldrene dine. Jeg gjorde så mye jeg turte.
- Jeg skulle ønske jeg ikke visste det. - Topa...
- Jeg er så lei for det. - Nei, jeg mener ikke det jeg sier.
Jeg er her om du trenger noen å snakke med. Dag og natt.
- Hva skal jeg gjøre? - Du er den eneste som kan svare på det.
Men uansett hva du tenker om det, så støtter jeg deg.
Jeg kjenner mange kvinner. Men alle er fra andre verdener.
Deg, kommandør Keyali, dr. Finn, men ingen moclanere.
Jeg skulle gjerne møtt en moclansk kvinne.
- Men far ville aldri tillatt det. - Kanskje han ikke behøver det.
Gå inn i alle audiovisuelle data forbundet med filnavnet Kimbok-33.
Gå til loggene som begynner på tidsindeks 8490,5.
Integrer og skap simulering.
Simuleringen er klar.
Start simuleringen og stans.
Er det...?
Heveena. Forfatteren moclanerne kjente som Gondus Elden,
før hun avslørte at hun var kvinne. Her ble din skjebne avgjort.
Jeg leste om henne i Kimbok-filen, men den beskrev ikke utséendet.
- Ansiktet ser så klokt ut. - Vent til du hører henne snakke.
Gjenoppta simuleringen.
Da jeg ble født for lenge siden,
valgte foreldrene mine å la meg være kvinne.
De trodde at å endre meg ville krenke naturen.
Så de tok meg med langt opp i fjellene
og bygde et hjem for familien vår isolert fra omverdenen.
De lærte meg å tenke, å lese, å undre meg.
De lærte meg å elske den jeg var.
Da de gikk bort, ble jeg der.
Jeg planla å dø der oppe. Uten å bli oppdaget.
Men det er ikke lenger mulig. Denne domstolen må ikke få lov
til å ta fra dette barnet den gaven jeg fikk.
Så jeg presenterer meg for dere som kvinne, uten noen anger.
Jeg er lykkelig.
- Doktor? - Hva er det?
Jeg er kvinne.
Dette er absurd! Har du noen idé om hva du foreslår?
Barnet har vært midtpunktet i en kulturell virvelstorm siden hun ble født.
Nå må vi alle slutte å prøve å si hvem hun er,
- holde kjeft og la henne si det. - Han forstår ikke hva som venter ham!
Å ja? Du har fortalt henne siden hun var liten at kvinner er søppel.
- Det vet hun! - Slutt å bruke det ordet!
Og hun er likevel fast bestemt. Det virker som hun vet hva hun vil.
Hva syns du, Bortus?
Jeg tror at kommandør Grayson har rett.
- Topa har rett til å bestemme. - Har du gått fra vettet, Bortus?
Er dette bare et spørsmål om personlig identitet, eller har Topa...
Topa har bedt meg om å omgjøre operasjonen, ja.
Hun vil at den fysiske kroppen skal representere opprinnelsen.
Og det er selvsagt mulig.
Ja, det er mulig. Og veldig enkelt.
Du er lege!
Du må forstå at Topa er for ung til å ta denne avgjørelsen!
Kan du høre deg selv? Er du ute av stand til å se hvor hyklersk den uttalelsen er?
- Han er en ungdom! - Hun var et barn!
Doktor! Fins det noen psykologisk risiko?
Under vanlige omstendigheter kunne jeg ikke gjort dette før barnet ble voksent.
Men med Topas bakgrunn spiller det ingen rolle.
Begge deler vil få stor innvirkning. Så min faglige vurdering er
at Topas egne ønsker må være det avgjørende.
Og et rimelig argument er at vi bare gir tilbake det som ble tatt fra henne.
- Det er umoralsk og ulovlig! - På Moclus. Vi er ikke på Moclus.
- Jeg forbyr det! - Det kan du ikke.
- Jeg er faren hans! - Det er Bortus også.
Når det gjelder den medisinske siden, sier loven i Unionen
at om et barn ikke er myndig og kan ta en egen avgjørelse,
krever det samtykke fra i det minste en forelder eller verge. Ikke begge.
Bortus?
Om du gjør dette, går jeg ifra deg. Det lover jeg.
Og jeg vil ikke engang vise deg nok respekt til å dolke deg.
Kaptein. Det er en faktor til som vi ikke har snakket om.
Jeg vet det.
Selv med Bortus' samtykke er det ikke så enkelt.
Dere må vite at dette ikke er noe vi tar lett på.
Unionsrådet har drøftet dette med admiralitetet i hele ni timer.
Men det er helt klart at dette ville sette forholdet vårt til moclanerne i stor fare.
Nå som avtalen med krillene er ødelagt og kaylonerne står klare,
kan vi ikke ta en sånn sjanse. Derfor, dr. Finn,
er jeg lei for å måtte beordre deg til ikke å utføre operasjonen.
- Hva? - Unnskyld meg, sir.
Alt det juridiske er på plass.
Topa har bedt om det. Bortus har samtykket.
- Alle har retten på sin side. - Ja, sivilrettslig er det tillatt.
Men både skipet og legen tilhører flåten. Vi kan ikke tillate det.
Jeg forstår faren, men hvor mye lenger skal vi la dette foregå?
Dere lar moclanerne styre Unionens menneskerettighetspolitikk.
Jeg vil heller ikke at dette skal fortsette.
Tror du ikke jeg hater denne avgjørelsen? Men vi prøver desperat å redde liv her.
Uten moclanerne er vi helt forsvarsløse mot kaylonerne.
Operasjonen vil ikke hjelpe Topa om hun er død.
- Kan vi få snakke med Rechik? - Rechik ville ta del i møtet,
sammen med de to andre moclanerne i rådet. Jeg sa nei.
Tro meg, jeg gjør dere en tjeneste. Denne saken er et minefelt for moclanerne.
Rettssaken var et avgjørende øyeblikk som forsterket deres kulturelle grunnvoll.
Jeg har hatt denne jobben lenge.
Om vi trosser deres skikker og omstøter kjennelsen
ved å la en av våre leger gjøre dette, blir moclanerne ydmyket.
Og tro meg, de vil forlate oss. Milliarder kan dø på grunn av det.
Vil de virkelig ønske å kutte alle bånd? Og møte Kaylon alene?
"Ønske" er uten betydning. De kan ikke redde ansikt om de ikke gjør det.
- Du har barn, ikke sant, admiral? - Ja.
Om Topa var ditt barn, hvordan ville du forklare dette for henne?
At vi vil tvinge henne til å leve med en løgn resten av livet
for å beskytte et politisk status quo?
Om Topa vil forlate skipet og gjøre operasjonen et annet sted,
- har ikke vi makt til å stanse det. - Det vil hun ikke klare.
Uten Unionens beskyttelse vil moclanerne angripe.
Hun vil bli fanget og fengslet uten videre.
Jeg føler med dere alle sammen. Tro meg, vær så snill.
Men vi kan ikke gjøre noe. Jeg er veldig lei for det.
Herregud. Hvordan skal vi fortelle henne det?
Jeg skal snakke med Topa.
- Kommandør, om det ikke er for vanskelig... - Jeg skal bli med deg.
- Det er ikke rettferdig. - Nei. Det er det ikke.
Har de ikke gjort nok? Når skal det ta slutt?
Når får jeg bestemme hvordan jeg skal leve?
Aldri. Det vil alltid bli bestemt for meg, av andre.
Jeg hater universet.
Dette er ikke over. Vi skal fortsette å kjempe.
- Hvordan? - Vi skal finne en måte.
Glem det. Om de insisterer på at jeg er mann, skal jeg være det.
- Topa... - Kan jeg gå nå?
- Om det er... - Kan jeg gå?
Selvsagt.
Jøss, du har virkelig skadet deg.
Jeg var uforsiktig. Heldigvis har vi nå vært gjennom de siste katakombene.
- Ok, prøv å reis deg langsomt. - Nydelig. Takk, doktor.
Vi har kommet til veis ende.
Alt er kartlagt for vitenskapsteamet. Du kan få et detaljert kart i ettermiddag.
- Bra. Gjør klar ferja til avreise. - Ja vel, sir.
- Talla, hva har du? - Alt er klart, sir.
Vi har uskadeliggjort nesten alle fellene.
Noen kan vi ikke få ut uten å ødelegge, men Charly merker dem av på kartet.
Greit. Begynn å samle teamet.
- Kan jeg spørre hvordan Topa har det? - Ikke bra.
Kan du si at hele mannskapet er på hennes side?
- Jeg tenkte på noe, kaptein. - Hva da?
Hva om jeg fratrer som offiser?
Admiral Howland sier at en av flåtens leger ikke kan gjøre operasjonen.
Greit. Da skal jeg ikke være offiser i flåten, men en sivil lege.
Det er veldig edelt av deg. Men du har viet hele karrièren din til flåten.
Du kan ikke gjøre det og komme rett tilbake.
- Yrkeslivet ditt ville være over. - Og moclanerne vil være ute etter deg.
Men da kan admiralene si at de ikke visste om det.
Teknisk sett, ja.
Og moclanerne kan bli i Unionen og redde ansikt.
- Igjen, teknisk sett, ja. - Det kan være nok.
Dette må være din avgjørelse, ene og alene.
Alle mannskapsmedlemmene må helt ærlig kunne si under ed
at de ikke bidro eller var vitne til operasjonen.
Claire, er du sikker på at du vil gjøre dette?
Du må forlate Orville.
Vi snakker om Topas liv. Jeg syns det er en rimelig byttehandel.
Jeg vil ikke være unionsoffiser, hva så? Jeg klarer meg.
Unnskyld meg, doktor. Jeg er ikke en unionsoffiser.
- Hva? - Jeg har aldri blitt utnevnt.
Jeg kom til Orville som en utsending. Det har aldri blitt endret.
Hva snakker du om?
Jeg kunne utføre operasjonen.
- Du? - Jeg er helt i stand til det.
Alle de medisinske dataene fins på skipets datamaskin.
Jeg kan laste dem opp, sammen med ytterligere spesifikasjoner du vil ha med.
Isaac, du er ikke lege.
Jeg er en kunstig livsform som kan utføre komplekse algoritmer
som krever ekstreme fysiske evner.
For meg er det ingen forskjell på å utføre en operasjon,
spille en pianokonsert eller justere et skanneranlegg.
Jeg kan faktisk være en lege.
- Claire? - Han har rett.
Isaac. Jeg beordrer deg offisielt til ikke å blande deg opp i dette.
Som betyr at om du gjør dette, gjør du det på egen hånd,
uten min viten, og uten at noen om bord på Orville vet det.
Jeg forstår, sir.
Det ville være uheldig om noen besøkte sykestua i den hypotetiske perioden.
Jeg har en idé.
Dette er kapteinen. Jeg er glad for å kunne meddele
at vi skal få en spesiell opptreden i kveld i ferjedokken.
Som mange av dere vet, er kommandør Bortus en dyktig sanger.
Han har så langt ikke beæret oss med talentet sitt,
men i kveld skal han fremføre utdrag fra det musikalske repertoaret
til 16 ulike planeter i Unionen.
Om du har lyst til å komme, si ifra til kommandør Keyali.
Pokker, du er populær, Bortus.
Jeg skal passe på at jeg er... Hva kaller løytnant Malloy det?
- I toppform. - Akkurat, kompis.
Det ser ut som vi kan få fullt hus.
Takk.
Dr. Finn lærte meg denne sangen.
Hun sier den er en av favorittene hennes.
- Den tonearten ligger for høyt! - Beklager.
Topa. Bli med meg, vær så snill.
- Hvorfor det? - Jeg er her for å hjelpe deg.
Kle av deg og legg deg på den medisinske sengen.
- Jeg er... - Er det noe problem?
Isaac, jeg er... Jeg er redd.
- Ønsker du å avstå fra operasjonen? - Nei, jeg vil ha den.
Men er du sikker på at det vil gå bra med meg?
Jeg er helt sikker.
Vi har begrenset tid. Vennligst kle av deg.
- Skulle ønske dr. Finn var her. - Dr. Finn kan ikke utføre operasjonen.
Kanskje jeg ikke hadde vært så nervøs.
Du snakker om det dr. Finn kaller "pasientkontakt".
Jeg skal passe på at du er trygg. Du behøver ikke å være redd.
Topa! Hva gjør du?
- Pappa. - Du må bli med meg nå.
- Slipp meg frem, kayloner. - Jeg er redd det ikke er mulig.
- Jeg lar deg ikke forstyrre operasjonen. - Jeg forbyr deg å gjøre dette.
- Du vil ødelegge ham! - Det er upresist.
Han vil bli endret fysisk, men vil stadig være en fungerende biologisk organisme.
Han vil bli et misfoster!
Det er også upresist.
Jeg formoder at tenkeevnene dine svikter på grunn av kulturell indoktrinering.
Det er som forventet. Vennligst gå.
Din...
Er du klar til å starte?
USS Newton har gått inn i en synkron bane, kaptein.
Vitenskapsteamene ber om å få laste over artefaktene.
Det er i orden.
Jeg har fått en beskjed fra admiral Howland.
Hun er om bord på Newton og vil møte deg og Grayson på ditt kontor.
Har du problemer med å forstå et enkelt språk, kaptein?
Nei, sir.
- Har du, kommandør? - Nei, sir.
Men av en eller annen mystisk grunn
unnlot dere helt åpenlyst å følge mine klare ordrer.
Jeg tar fullt ansvar for...
Du skal bare snakke når du blir tilsnakket. Forstår du det?
Ja, sir, admiral.
Du ser ut til å tro at din personlige dømmekraft er bedre enn hele Unionsrådets.
Det er et svært arrogant synspunkt,
- er det ikke? - Jo, sir.
- Hva sa du? - Jo, sir!
Du overså en avgjørelse du fikk fra dine overordnede
og nektet fullstendig å adlyde den.
På den måten satte du en allianse i fare
som er en av de få tingene som forhindrer at vi blir utslettet av en ytre kraft.
Vi var ikke klar over at operasjonen foregikk, sir.
Det gjør deg da både ulydig og inkompetent, hva?
Ja, sir. Det gjør det.
Moclanerne er forståelig nok rasende over den manglende respekten for deres kultur.
Men de har bestemt at dette ikke er riktig tidspunkt å trekke seg ut av Unionen.
Det at en kayloner utførte operasjonen,
har gjort dem mer overbeviste om at de må stanse den kaylonske trusselen.
Noen vil si at dere da fortjener ros.
Jeg vil si at dere bare hadde flaks.
Om en av dere går over streken igjen, og da mener jeg en brett på uniformen
eller en flekk på skoene, er dere ferdige. Er det klart?
Ja, sir.
Hils den moclanske jenta så mye fra meg.
Klyden, du behøver ikke å gjøre dette.
Jeg måtte, pappa. Jeg kunne ikke leve slik du ville.
Det ville vært en løgn.
Har du ikke noen plass i hjertet ditt for toleranse?
Hva slags indre tilfredsstillelse får du av å ofre deg for tradisjonen,
som er så sterk at den driver deg bort fra familien din?
Pappa, jeg er glad i deg.
Jeg skulle ønske du aldri hadde blitt født.
Hør nøye etter. Du er perfekt.
- Hei. - Hei, doktor.
Du har isolert deg ganske mye i det siste.
Etter at Hemblicitt-artefaktene ble flyttet til Newton,
har jeg kunnet analysere de innsamlede dataene mer detaljert.
- Jeg har funnet ut mye av det. - Du vet, jeg...
- Det du gjorde, var bra, Isaac. - Det er jeg klar over.
Topa er veldig takknemlig. Kanskje det betyr noe for deg?
- Det gjør det ikke. - Selvsagt.
Jeg utførte ikke operasjonen for Topas skyld.
Du... Jeg forstår ikke.
Vi vet begge at mitt nærvær på skipet er forstyrrende.
Mannskapet liker meg ikke. Det er forståelig.
Gitt at de er glade i Topa, tenkte jeg at ved å hjelpe henne,
kunne jeg forbedre statusen min her. Det vil øke mannskapets effektivitet
på tidspunkter da de må omgås meg.
- Og kanskje de vil like deg litt mer. - Det er også mulig.
Isaac, du er den ærligste jeg kjenner.
- Skal vi spise middag? - Greit, doktor.
Grayson til Topa.
Ja, kommandør?
Vi skal forlate banen. Vil du sitte i kapteinstolen når vi tar av?
Ja, det vil jeg gjerne.
- Meld deg på broen umiddelbart. - Ja, sir.
Sett deg, kaptein.
Alle avdelingene er klare, sir.
Kursen er stukket ut og lagt inn. Vi er klare for avreise.
Vi avventer din ordre.
Start kvantemotorene.