Beklager at jeg er sen.
- Det går bra. Her. Opsaddaen din. - Takk.
Er alt i orden?
Det er dager da jeg heller vil møte en flåte med krillske slagkryssere
- enn å være forelder. - Hva er det som skjer?
Jeg tror Topa har blitt bedåret av en mann.
- Hun er forelsket i en gutt. - Ja. Jeg har spurt henne,
men hun nekter å diskutere detaljene.
Hun låser seg ofte inne på rommet sitt og kommer ikke ut på mange timer.
Jenter kan være sjenerte for sånt.
- Særlig overfor faren sin. - Hvorfor det?
Det kan føles litt flaut. Eller i hvert fall veldig personlig.
Klyden var flinkere til å snakke med Topa om private ting.
Det har vært vanskelig nå som han er borte.
Kanskje Topa heller vil snakke med en kvinne.
Så du vil snakke med henne. Takk.
Vent nå litt. Jeg?
Topa har stor respekt for deg, kommandør. Hun ser på deg som en mentor.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Ikke nå, pappa.
Hva?
- Kommandør Grayson. - Det går bra, bare bli sittende.
- Kan jeg komme inn? - Ja, selvsagt.
Jeg skal kjøre en ny taktisk simulasjon i morgen. Atmosfærisk kamp.
Kanskje du vil være med og ta et hopp eller to?
Det høres veldig spennende ut. Takk.
- Simulator to, klokken 18.00. - Jeg kommer.
Du vet, Topa, dette har vært et overveldende år for deg.
Og du har taklet alt med mer verdighet og utholdenhet
enn folk som er dobbelt så gamle som deg.
Men jeg vil at du skal vite at du ikke må gjøre alt alene.
Du kan alltid snakke med meg om alt du tenker på.
Livet, skolen. Gutter, jenter...
Hvordan vet man at en gutt liker en?
Av og til er det ikke lett å vite. Gutter uttrykker ikke alltid følelser.
- Er det noen du liker? - Ja.
Har du fortalt personen hva du føler?
- Nei. - Hvorfor ikke?
- Hva om han ikke liker meg? - Det er alltid en mulighet.
- Hva er det du liker ved ham? - Han er morsom. Han er varm.
Vi deler mange interesser.
Da er det store sjanser for at han liker deg også.
Du er noe helt for deg selv.
Om jeg var deg, ville jeg sagt hva jeg følte.
Moren min sa: "Skaff ham jobb på Orville."
"Hvorfor skal jeg stikke ut nakken for ham fordi du tabbet deg ut da vi var små?"
- Han er broren din. - Men han er en fordrukken taper.
Jeg vil ikke risikere alt for at han skal gjøre meg til latter.
- Hei, Topa. - Hei, Topa, hvordan går det?
- Bra. Hvordan har du det? - Ikke dårlig. Hva skjer?
Jeg vil gjerne...
Jeg vil spørre deg om vi kanskje kunne spise et måltid sammen...
- ...en gang. - Ja da. Hva skjer? Trenger du råd om noe?
- Nei, jeg... - Er alt i orden?
- Jeg tenker ofte på deg. Jeg liker deg. - Jeg liker deg også.
- Gjør du? - Ja, hvorfor ikke?
Jeg liker å være sammen med deg.
Du er mann, men du har mange fremtredende kvinnelige trekk,
noe jeg syns er tiltrekkende. Kan vi spise middag sammen?
Akkurat, ja, Sherlock.
Du vet, Topa, jeg syns at du er en fantastisk person.
Og du er som lillesøsteren jeg aldri fikk.
- En søster. - Ja, som et familiemedlem.
Jeg er her for deg.
Og om du har problemer eller ting ikke går som du vil,
vet du at jeg alltid vil støtte deg.
Takk. Jeg må gå nå, ellers kommer jeg for sent på skolen.
Bra. Skolen er viktig. Lær masse!
- Du vet at hun er altfor moden for deg. - Jeg lytter ikke, jeg ler ikke.
Jeg syns at det er søtt. Du er tiltrekkende. Hun ser det.
Samtalen er over. Vi ses.
- Han er tiltrekkende, ikke sant? - Han ser bedre ut bakfra enn forfra.
Det er nesten ett år siden Unionen bestemte seg for å beskytte
Heveena og kolonien med moclanske flyktninger.
Ifølge avtalen har både Unionsrådet og den moclanske regjeringen rett til
å inspisere kolonien hvert år
for å sikre at begge sider overholder vilkårene.
På grunn av Orvilles bakgrunn og kjennskap til kolonien
har jeg utpekt kommandør Grayson og Bortus til å representere Unionen.
- Hva ser vi etter? - Alle tegn på innblanding fra moclanerne.
Trusler, sjikanering, overvåkning...
Enhver aggressiv handling, uansett størrelse, som bryter med avtalen.
Kan jeg spørre hvem moclanerne sender?
Inspeksjonsteamet ledes av en høytstående etterretningsoffiser, kommandør Kodon.
Husk at de fortsatt anser Heveena som svært mistenkelig.
De vil se etter tegn på at hun ikke har holdt løftet
om å slutte å smugle nyfødte jenter fra Moclus.
Når venter de oss?
Om to dager. Deres ferje skal møte en av moclanernes ferjer i bane rundt kolonien.
- Forstått. - Kaptein. Du vet om spenningene
som fins mellom Moclus og resten av Unionen nå.
De er vår sterkeste allierte mot den kaylonske trusselen,
så vi har ikke råd til å gjøre noe som kan gjøre ting verre. Er det klart?
Vi skal være svært forsiktige.
Rapporter til meg så snart inspeksjonen er ferdig.
Slutt fra Halsey.
- Du vet at det er et diplomatisk oppdrag. - Moclanerne vil sikkert ha med våpen.
Jeg har lest inspeksjonsprotokollen. Kun håndvåpen.
Er det sant, pappa?
- Skal du besøke fristedet der Heveena bor? - Ja.
Kan jeg få bli med? Jeg vil så gjerne møte henne.
Kommandør Grayson og jeg har en viktig jobb å gjøre.
- Det ville ikke passe seg. - Vær så snill, pappa.
Topa, det vil være moclanere der som er fiendtlig innstilt til kvinner.
Jeg vil ikke utsette deg for deres uvitenhet og latterliggjøring.
Bortus, hun har aldri fått sjansen til å møte andre moclanske kvinner.
- Dette kan forandre livet hennes. - Jeg vet ikke.
- Vi skal passe på henne. Det går bra. - Dere trenger ikke å passe på meg.
Jeg kan passe på meg selv.
Om kapteinen samtykker, kan du bli med oss.
Takk, pappa. Jeg er glad i deg.
Men du må oppføre deg veldig pent og følge mine instruksjoner.
Det skal jeg. Jeg går og pakker.
"MIDNATTSBLÅ"
Den er så vakker.
Skanningene viser at den moclanske ferjen har landet.
De skulle møtt oss i bane.
Bli her for øyeblikket.
- Kommandør Kodon. - Det stemmer.
Jeg er kommandør Grayson, dette er kapteinløytnant Bortus.
Jeg trodde vi skulle utføre inspeksjonen sammen.
Vi ankom tidligere enn ventet.
I stedet for å kaste bort tiden startet vi undersøkelsen.
Kolonistene ser ut til å følge avtalen. Dere kan starte inspeksjonen deres.
Tusen takk for tillatelsen. Jeg ønsker dere en trygg hjemreise.
Vi skal bli her for å sikre at Unionen ikke bryter avtalen.
- Greit. Men ikke gå i veien for oss. - Hvem er dette?
Datteren min.
Ingen flere kvinner er tillatt i kolonien. Dette er en overtredelse!
Hun er en observatør. Hun skal bli med tilbake til Orville med oss.
Avtalen tillater at kvinner er med i undersøkelsesteamet. Den angir ikke arten.
- Avskyelig vesen. - Bortus.
Nå går vi.
God dag.
Kommandør Grayson, Bortus, vi er glade for at dere endelig er her.
Osaia. Så fint å se deg. Jeg håper kommandør Kodon har oppført seg pent.
Det lønner seg å oppføre seg pent når man er i mindretall. Det gjorde han.
- Og dette må være Topa. - Hei.
Så hyggelig å møte deg. Kom. Heveena venter på dere.
Heveena, gjestene fra Unionen er her.
- Heveena. - Kommandør Grayson.
- Det er godt å se deg igjen. - Deg også.
Kommandør Bortus, velkommen. Tilgi meg.
Dolly Partons stemme inspirerer meg når jeg skriver.
For en glede det er å se ansiktene deres igjen.
- Du ser ut til å ha det bra. - Alt i alt har vi ingenting å klage på.
Kolonien vår er frisk og trygg.
Dette er datteren min, Topa.
Jeg har leste alle bøkene dine. Den jeg liker best, er Ensomhetsfjellet.
Det er en ære å være her.
Jeg kan love deg, Topa, at det er en ære for meg.
Historien din har inspirert oss alle.
Du kjempet deg gjennom stormen fra et undertrykkende system
som kvalte din identitet,
og kom ut i solskinnet som den kvinnen du var ment å være.
Jeg har sett deg i simulasjoner, men har ønsket å møte deg ansikt til ansikt.
Jeg håper ikke jeg skuffer deg i virkeligheten.
Du har valgt et fint tidspunkt å komme på.
I kveld er det en dobbel fullmåne, og det betyr at luminittene svermer.
Luminitter?
Etter at undersøkelsene er over, kom og spis et kveldsmåltid med oss.
- Da kan dere få se dem selv. - Kan vi det, pappa?
Vi ser frem til det.
Om vi får lov, vil vi gjerne gå en runde,
gjøre noen skanninger og snakke med kolonistene.
Kolonien vår er åpen for dere.
Og om Topa ønsker det, kan hun tilbringe ettermiddagen med meg.
Jeg er sikker på at vi har mye å snakke om.
- Det er svært sjenerøst. - Da ses vi snart.
Ja, kommandør.
Vis dem veien, Osaia.
Kom. Bli med meg til skrivekroken min.
Jeg kan tenke meg at du har mange spørsmål.
- Det er Dolly Parton. - Ja.
Kapteinen din gjorde meg oppmerksom på hvor stor hun er.
Hun er en visjonær.
Alle i denne kolonien finner styrke i hennes eksempel.
Jeg lærte om henne i den nye boken din.
Vi tenker på henne som revolusjonens stemme.
- Jeg vil vite alt om revolusjonen din. - Revolusjonen vår.
Og det er jeg glad for å høre.
- Jeg vil også gjerne takke deg. - For hva?
For at du forsvarte meg under rettssaken
da jeg var for ung til å ha en egen stemme.
Du tar feil når du er takknemlig. Jeg sviktet deg.
Nei, det tok bare litt lenger tid.
Så, hva syns du så langt?
Det er enda mer fantastisk enn jeg trodde.
- Kan vi bli lenger? - Orville venter oss i morgen tidlig.
Men vi skal komme tilbake en dag.
Har noen sett de muntre kollegene våre?
Jeg tror de vendte tilbake til ferjen i ettermiddag.
Det var gode nyheter.
- Kan du sende på den krydrede sausen? - Du har samme smak som en moclaner.
- Det er fordi jeg henger med han der. - Er dere partnere?
Hva? Nei, Bortus og jeg er bare venner. Kolleger.
Vi jobber sammen.
Pappa, jeg vil gå og se luminittene.
Greit.
De er svært vakre, ikke sant?
Ja, veldig.
De er røde, gule, grønne, rosa, oransje og hvite.
Nå og da ser man også en blå.
De er ekstremt sjeldne, men de betyr lykke.
Her.
- Hva er det? - En gave til deg.
Vi samler lavasteiner fra strendene.
Gjennom tusenvis av år pusser bølgene dem glatte.
En kollisjon mellom ild og vann som over tid
kan skape noe veldig vakkert.
Du sa at du ville vite mer om revolusjonens historie.
Hva om jeg fortalte deg
at du kan spille en veldig viktig rolle i den historien?
Hva mener du?
Som den blå luminitten er du også ekstremt sjelden, Topa.
Og du befinner deg i en enestående posisjon til å hjelpe vår sak.
Hvordan?
Det jeg skal fortelle deg, må bli mellom oss.
Du kan ikke si det til faren din, kommandør Grayson eller noen andre.
Om du syns det er ubehagelig, så forstår jeg det.
Da sier vi god natt nå, og vi vil alltid fortsette å være venner.
Jeg vil hjelpe til. Jeg skal ikke si det til noen.
Hva er det?
Vi har gjenopprettet undergrunnsnettverket vårt
for å redde jentebarn fra Moclus og få dem i trygghet her.
- Men bryter ikke det med avtalen? - Det gjør det.
- Men om Moclus får vite det... - Da vil de ødelegge denne kolonien.
Derfor må det vi gjør her og på Moclus, være nøye koordinert.
Vi har ingen pålitelig måte å kommunisere på utenfor stjernetåken,
så all kontakt fra dem som vil flykte fra Moclus, kommer via budbringere.
Det går langsomt og er ikke effektivt.
Om vi hadde tilgang til et stjerneskip fra Unionen,
et med et avansert kommunikasjonsanlegg...
...kunne vi redde så mange flere jenter så mye raskere.
Men vi ville trenge noen om bord som er lojal mot saken.
Noen som deg, Topa.
- Hva må jeg gjøre? - Det er veldig enkelt.
Fra tid til annen vil du få en kryptert melding.
Du vil videreformidle den meldingen til kontakten vår på Moclus.
Disse meldingene vil bli overført via kvantefrekvenser
som bare du og de andre involverte vil vite om.
Du ville beskytte livene til utallige uskyldige jenter.
Hjelpeløse spedbarn, slik du en gang var det. Deres historie er din historie.
Jeg skal hjelpe til.
Historien vil huske deg som en helt for folket ditt.
Hvem skal jeg kontakte?
Jeg har aldri trodd på skjebnen,
men jeg tror vi kan skape en felles fremtid.
Sammen skal vi oppnå noe stort.
- Jeg skal ikke skuffe deg. - Takk.
Slipp meg!
Slipp meg! Hold opp!
Slipp meg! Ikke gjør det!
Det er gjort.
Boken er en oppdiktet historie om hvordan Beldus kom til makten,
herskeren på Movavkontinentet i den sjuende tidsalderen.
Figurene er mine egne, men de historiske hendelsene er virkelige.
Det høres veldig interessant ut.
Jeg kunne hørt på historiene dine hele natten,
- men vi må nok dra tilbake til Orville. - Selvsagt. Jeg forstår.
- Hvor er Topa? - Hun kikket nettopp på luminittene.
Kanskje hun gikk til skrivekroken min.
- Er hun der? - Nei.
Jeg har gått hele veien rundt området og undersøkt hovedsalen.
Kan hun ha vandret ut i jungelen?
Hun vet bedre enn å gå i vei alene på et ukjent sted.
Topa!
- Topa! - Topa!
Topa!
- Topa! - Topa!
Topa!
Kom frem, Topa!
Bortus.
- Kom igjen! - Topa!
Topa hadde på seg dette.
Topa!
Vi har lett overalt. Topa er ikke lenger på øya.
Den moclanske ferjen er borte. De må ha tatt henne.
Hvorfor skulle de det?
Jeg vet ikke. Det fins ingen annen forklaring.
Du var den siste som så henne. Sa hun noe som kunne gi oss svar?
Ikke som jeg kan huske.
Vi snakket, jeg ga henne kjedet. Det var alt.
Vi må kontakte Orville.
- Hva? Oppskytingsrakettene virker ikke. - Noen har kuttet plasmainjektorene.
- Og kommunikasjonsanlegget er ramponert. - Pokker heller.
Jeg skal rekonfigurere bryterne så vi kan bruke hovedmotoren.
Dette kan bli litt humpete.
Anlegget er depolarisert. Det vil ta flere dager å reparere det.
Topa har kanskje ikke flere dager.
Jeg sporer ionesporet etter moclanerne.
Det oppløser seg raskt, men vi kan fortsatt følge etter.
Vi har et valg. Dra tilbake til Orville eller prøve å finne Topa selv.
Greit. Da gjør vi det.
Hvor fører dere meg? Hvorfor er jeg her? Jeg forstår ikke.
Faren min blir bekymret. La meg ta kontakt med ham.
Snakker kvinner alltid så mye?
Dere har ikke rett til å holde meg her. Jeg har ikke gjort noe galt.
Hør på hennes mektige brøl.
Skal vi la henne gå før hun blir virkelig sint?
Jeg vil snakke med faren min.
Jeg vil hjem.
Fortell meg, lille mark. Var du så impotent før de skar av deg kla'fashen?
Si noe igjen, og det neste du mister vil være tunga di.
Har dere hørt noe?
Vi har anropt ferjen på flere frekvenser. Ikke noe svar.
Kan stjernetåken avbøye signalene?
Jeg har kompensert for alle kilder til forstyrrelse.
Charly, sett kursen mot kolonien.
- Om vi drar dit, bryter vi avtalen. - Det er jeg klar over, fenrik.
- Stak ut kursen. - Ja vel, sir.
Har du noen idé om hvor de kan ha tatt med seg Topa? Og hvorfor?
Det skulle jeg gjerne visst.
Sa eller gjorde de noe mistenkelig før Kelly og Bortus kom?
Bortsett fra at de var ekstremt uhøflige, nei.
Jeg vil gjerne ta med et vaktlag til kolonien for å undersøke.
Vi kan også DNA-skanne kjedet. Se om vi kan finne ut hvem som tok henne.
- Greit. Og fortsett å prøve å nå ferjen. - Ja vel, sir.
Som kaptein på skipet
er det mitt ansvar å vite om alt som skjer om bord.
Det er sjelden noe uventet oppstår, og jeg ikke aner hvorfor.
Særlig når det gjelder sikkerheten til mannskapet og familiene deres.
Som leder av kolonien antar jeg at du føler det samme.
Selvsagt.
Derfor kan du forstå at jeg syns at det er vanskelig å tro på
at du ikke har noen anelse om hva som har skjedd med Topa.
Ingen teori eller mistanke. Ikke engang en gjetning.
Om vi skal ha noe håp om å finne henne, må vi forstå hvorfor hun ble tatt.
Jeg kan ta feil, Heveena, men jeg tror du holder noe tilbake.
Om jeg har rett, må jeg vite det, fordi Topas liv kan avhenge av det.
Det er mer enn ett liv som står på spill her.
- Mange tusen liv avhenger av dette. - Hva mener du?
Jeg har brutt avtalevilkårene.
Nyfødte jenter blir igjen flyttet fra Moclus.
- Jeg ba Topa om å hjelpe til. Hun sa ja. - Hjelpe på hvilken måte?
Ved å fungere som en forbindelse i kommunikasjonsnettverket vårt.
Jeg ga henne kritisk informasjon.
Kommandør Kodon må på en eller annen måte oppdaget det
- og tatt henne med for å avhøre henne. - Hva vet Topa egentlig?
Navnet på vår primære kontakt på Moclus,
og kvantefrekvensene vi bruker til å kryptere meldinger med.
- Hva i helvete tenkte du på? - Hva mener du?
Hvordan kunne du gjøre dette mot henne? Hun er et barn.
Hun er også et offer for moclansk trangsynthet.
Jeg ga Topa muligheten til å beskytte livet sitt som kvinne
og å beskytte livene til alle de andre. Det var hennes valg.
Herlighet, Heveena, hva trodde du hun ville si?
Hun tilber deg og vil gjøre alt for å glede deg. Selvsagt sa hun ja.
Jeg er like bekymret for Topa som deg.
Men jeg angrer ikke på at jeg ba henne om hjelp.
Vår kamp for likeverd har alltid innebåret en risiko
og om nødvendig, et offer!
Jeg respekterer kampen deres. Det gjør jeg.
Men ikke kall taktisk opportunisme for from moralisme,
for da er jeg ikke med lenger.
Mercer til broen. Få fatt i admiral Halsey.
Moclanerne benekter at de vet noe om bortføringen av Topa, eller hvor hun er.
Vi fant blodet hennes på kjedet sammen med DNA fra en moclansk mann.
Og det kom ikke fra Bortus eller noen i kolonien.
Jeg er redd det er indisier.
Jeg vil gjerne avhøre Kodon og inspeksjonsteamet
og ta DNA-prøver av dem.
Det vet du at vi ikke kan uten skjellig grunn.
Vi er på gyngende grunn med dem allerede.
Ja, vi er visst alltid på gyngende grunn med dem.
Vi anstrenger oss alltid for å tilpasse oss pisspreiket deres.
- Vær forsiktig nå, kaptein. - Jeg beklager, sir.
Hva foreslår du?
Det beste er om Heveena avlegger vitnemål for Unionsrådet.
Hun må innrømme at hun har brutt avtalen,
og at hun fikk med Topa på den ulovlige operasjonen.
Det vil vise at moclanerne hadde et klart motiv for å bortføre Topa,
og vi har en grunn til å starte formelle undersøkelser
med alle fullmakter Unionens lover gir oss.
Om jeg gjør som du ber om,
vil de moclanske myndighetene ikke nøle med å invadere kolonien
og arrestere alle der.
Vi vil gjøre alt vi kan for å forhindre at det skjer.
Jeg er veldig lei for det, admiral. Men svaret mitt er nei.
- Heveena... - Jeg skifter ikke mening!
Og om du tar dette til rådet, vil jeg benekte alt.
Det er unødvendig å si at jeg er skuffet over avgjørelsen din.
Jeg fortsetter arbeidet med de diplomatiske kanalene.
Meld fra umiddelbart om dere hører fra kommandør Grayson.
Ja, sir.
Jeg vil at du skal bli om bord til Keyali er ferdig med undersøkelsen sin.
- I tilfelle vi har flere spørsmål. - Om du insisterer.
Ionesporet løser seg opp. Jeg ekstrapolerer banen.
De ser ut til å være på vei mot Zonarisystemet, seks lysår unna.
Ifølge databasen er det bare én planet i det systemet.
- Den er ikke bebodd. - Da drar vi dit.
Ja?
Kommandør. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Kapteinen har bedt meg ta deg med til simulator en.
- Hvorfor det? - Det er noen han vil at du skal møte.
Trenger du noe, er jeg rett utenfor.
Hva slags sted er dette?
Der er du! Velkommen. Kom inn, ikke vær sjenert.
- Store gud! - Kom inn, ikke knel for meg.
Jeg er ikke så stor. Jeg vet ikke engang om jeg er helt med.
Jeg er så glad for å få møte deg, Heveena. Jeg har hørt så mye fint om deg.
Nei. Du er ikke virkelig. Dette er en illusjon.
Og jeg vet hva kaptein Mercer prøver på.
Jeg er programmert fra en masse historiske dokumenter og data.
Jeg er kanskje ikke virkelig, men jeg er Dolly tvers igjennom.
Kom igjen, slå deg ned.
Jeg har hørt at du er tynget av alle slags problemer, jenta mi.
Vil du prate om det? De sier at jeg er en ganske god lytter.
- Det er komplisert. - Hva er det som plager deg?
Jeg satte en ung jentes liv i fare for å oppnå et høyere formål.
Jeg har fått sjansen til å redde henne,
men da setter jeg mange flere kvinners liv i fare.
Tja. Det er komplisert.
- Vet du hvor du er akkurat nå? - Nei.
Du er i Smoky Mountains i Tennessee.
Jeg ble født og vokste opp i omtrent en sånn hytte.
Faktisk har ikke datamaskinen gjort en dårlig jobb.
Jeg liker å dra til dette stedet fra tid til annen
for å få orden på tankene og virkelig gruble på ting.
Jeg vokste også opp i fjellene.
Enda ei fjelljente! Jeg visste at det var en grunn til at jeg likte deg.
Jeg har bodd der det meste av livet. Noen dager savner jeg å være alene.
Da jeg var ei lita jente, kanskje seks eller sju år gammel,
skar jeg tre av tærne mine på et knust syltetøyglass.
Jeg skar meg stygt. De falt nesten av.
Vi bodde langt fra nærmeste lege, og vi var veldig fattige,
så mamma måtte være veldig snarrådig.
Vet du hva hun gjorde?
Hun stanset blødningen med maismel og så desinfiserte hun dem med parafin.
Og så tok hun synålene sine, og hun sydde sammen de små tærne mine.
Faren og brødrene mine måtte selvsagt holde meg stille.
Men det virket. De ble friske. Og jeg går fortsatt rundt på tærne den dag i dag.
Jeg skjønner ikke hva denne lignelsen betyr.
Nei, det er bare en historie.
Men jeg skal si deg noe. Mamma visste at noe måtte gjøres der og da.
Om du gjør det riktige her og nå, klarer fremtiden å ta vare på seg selv.
Det lærte moren min meg, i hvert fall.
Er det greit om jeg spiller litt?
Det ville være en ære. Jeg beundrer poesien din dypt.
Vet ikke om jeg ville kalle det poesi.
Det er bare sanger, men jeg liker å synge dem.
Jeg skal vitne for rådet.
Sett kursen mot jorden.
Gjør som du får beskjed om, så overlever du kanskje.
Du må være utmattet.
Vær så god og sett deg.
Er du tørst?
Drikk. Det er bare vann.
Hvor er jeg?
Det er jeg som skal stille spørsmålene i dag.
Og det første spørsmålet er: Hvorfor tror du at du er her?
- Det vet jeg ikke. - Jeg tror deg.
Og jeg kan se at du er redd. Dette må være svært forvirrende for deg.
Så jeg skal si deg hvorfor du er her, og så skal du svare på spørsmålene mine.
Og når vi er ferdige, skal du dra hjem.
Du er en utstøtt kvinne
som sammen med andre kvinner vil undergrave Moclans moralske fundament.
Lederen deres, Heveena,
har i hemmelighet kommunisert med en forræder på Moclus.
Vi har grunn til å tro at du kjenner identiteten hans.
- Er dette sant? - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg skal spørre deg én gang til.
Hva heter forræderen?
Jeg foretrekker å ikke skade deg. Men jeg vil gjøre det.
Fortell meg nå navnet hans.
Dette er en øde verden. Bortsett fra... vent.
Det er flere byggverk inne i en stor dal. Jeg finner flere livstegn.
- Alle er moclanske. - La oss gå nærmere. Start usynliggjøring.
Denne utposten er ikke registrert i Unionens database. Jeg lander.
Du vet at du ikke adlød ordrer da du tok med våpnene.
- Ja. - Utmerket.
Førsteprioritetmelding fra admiral Halsey. "Rådet er samlet og venter på dere."
Si at vi er på vei. Broen er din.
- Kan jeg bli med, kaptein? - Hvorfor?
Topa er som en lillesøster. Jeg har en personlig interesse i at hun er trygg.
Greit, kom.
Jeg tilstår dette,
ikke fordi jeg syns at jeg har gjort noe galt,
men fordi et barn har forsvunnet.
Jeg gjør det som må gjøres her og nå.
Uansett hva fremtiden kan bringe.
Og jeg er forberedt på å godta enhver dom dette rådet avsier.
Jeg tilstår i håp og med en forventning om at rådet
umiddelbart vil starte en undersøkelse av hvor Topa befinner seg.
Og arbeide for å få henne trygt hjem.
Ut fra Heveenas vitnemål
og de fysiske bevisene Orvilles sikkerhetssjef har skaffet til veie,
anser rådet at det fins et tilstrekkelig grunnlag for å starte en undersøkelse.
Vi ber om at kommandør Kodon og inspeksjonsteamet hans
møter for rådet så snart som mulig.
Og hva med hennes forbrytelser? Det er hun som bør undersøkes.
Hun kommer med en skandaløs anklage om at vi har bortført et barn,
mens hun faktisk innrømmer å ha stjålet spedbarn
og fått dem ut som smuglergods.
Vi akter så absolutt å ta for oss Heveenas handlinger.
Men for øyeblikket er det viktigste at barnet og hennes verger blir funnet.
Dette rådet har ingen gyldig grunn
til å undersøke min regjering eller noen fra mitt folk.
Dere har ingen fakta eller bevis. Bare ordene til en erklært forbryter.
Det eneste faktumet som er lagt frem her i dag, er at hun brøt avtalen.
Arrester henne, ellers er dere alle medskyldige i forbrytelsene hennes.
Det fins en inngang 2 000 meter foran oss.
Om vi blir i dalen, kan vi holde oss ute av syne til vi er der.
Kommandør!
Det var dumt.
- Er du skadd? - Skulderen min.
Du har en avrevet sene.
Den vil snart være leget.
- Unnskyld, Bortus. - Det var et uhell.
Det var ikke det jeg mente. Dette er min feil.
Jeg overtalte deg til å ta med Topa. Du visste om faren, og jeg maste på deg.
Du kan ikke klandre deg selv for det som har skjedd.
Jeg burde passet mine egne saker.
Jeg har aldri sagt hvor mye jeg setter pris på at du er en del av Topas liv.
Det har vært vanskelig for meg etter at Klyden forlot oss.
Og jeg tror ikke jeg ville ha lyktes uten din hjelp.
Du er en del av familien vår.
- Topa er veldig viktig for meg. - Og du er det for oss.
- Senen er leget. - Greit. Nå går vi og henter henne.
Hold opp, vær så snill! Jeg vet ingenting.
Såret er det stedet der lyset går inn i deg.
- La det lyse opp din vei mot sannheten. - Jeg forteller sannheten. Jeg sverger.
Du har vært modig, Topa. Dum, men modig.
Vet du hva dette er? Det er et krillsk overtalelsesinstrument.
Det tok meg mange år å få tak i et.
Avhengig av innstillingene kan det enten gi et mildt ubehag
eller uutholdelig lidelse.
Og i ekstreme tilfeller, varige nevrologiske skader.
Vær så snill.
Navnet. Mens hjernen din fortsatt fungerer.
Navnet.
- Bortus. Biotegn. Kvinnelige. - Denne veien.
- Nei! Vær så snill, jeg skal si det. - Jeg hører deg.
- Hun har gitt oss navnet. - Og krypteringsfrekvensene?
- Ja. Vi er ferdige her. - Drep henne. Sleng liket i Sha'vardalen.
- Rør henne, og dere er døde. - Pappa!
Det går bra, Topa. Vi er her. Du er trygg.
- Gjorde du dette mot henne? - Kom igjen. Vi må få henne til ferjen.
Bortus!
Kommandør, stans!
Stans! Dette er en ordre. Med en gang!
Kom igjen.
- Rakettene virker fortsatt ikke. - Du må holde deg fast, Topa.
Da drar vi.
De skyter mot oss.
De skyter ovenfra. Jeg kommer ikke opp.
- Vi kan ikke rømme, vi må slåss. - Dette er O'kta-jagere.
De er lette å manøvrere, men de har en svakhet.
Kom deg bak dem og sikt på eksosåpningene.
Vi kom oss unna.
Vi har ikke til hensikt å samarbeide med denne ulovlige og uvettige undersøkelsen.
- Rådet har tatt en avgjørelse. - Vi avviser den avgjørelsen.
- Jeg er redd det ikke fungerer sånn. - Med all respekt, ambassadør,
alle medlemmer av Unionen må følge rådets kjennelser.
Respekt? Når begynte noe medlem av dette rådet å vise oss noen respekt?
Dere refser og rakker ned på kulturen vår når dere har sjansen.
Dette er ikke avstemning om deres kultur. Vi prøver å finne et savnet barn.
Undersøk den moclanske kvinnelige medskyldige, da.
Hun var den siste som så jenta.
Hvordan vet vi at hun forteller sannheten om forsvinningen?
- Vi har de fysiske bevisene. - De beviser ingenting.
Dere famler etter grunner til å klandre Moclus.
Se på omstendighetene, ambassadør.
Om dette hadde vært omvendt, ville du også kreve svar.
Dette er en vanskelig tid for Unionen, senator.
Vil du virkelig provosere deres viktigste allierte?
Tenk på konsekvensene.
Kan Unionen overleve et omfattende kaylonsk angrep
om tilførselen av våpen plutselig ble stanset?
Har du noe å si, menneske?
Jeg vet at jeg ikke skal si noe og sikkert vil bli stilt for krigsrett,
men noen må konfrontere dem.
- Stans. - Hver gang de går over streken,
overser vi det, fordi vi ikke tør å slåss mot Kaylon alene.
Og når vi inngår kompromisser, oppfører de seg som de blir dårlig behandlet.
- Nå er det nok. - Dere behandler folk elendig,
og når noen sier ifra, sutrer dere over at vi ikke respekterer deres tro.
- Faen ta dere og... - Gordon!
Beklager.
Det er på tide å avslutte denne farsen. Vi skal tale til forsamlingen.
Jeg har rådført meg med regjeringen vår.
Vi vil ikke lenger overholde vilkårene i den tidligere avtalen.
Heveenas ulovlige handlinger har opphevet alle restriksjoner.
Vi krever også en formell beklagelse fra rådet
for at de tillot denne harselasen i første omgang.
Du foreslo dette kompromisset, admiral Halsey.
Vi har overholdt det. Det har ikke Heveena.
Om noen i denne salen på en troverdig måte kan bestride at vår posisjon er lovlig,
la ham reise seg nå!
Å, herregud.
Vi reddet Topa fra en militær installasjon i Zonarisystemet.
Det er et hemmelig moclansk fengsel.
Hun ble ført dit og torturert for informasjon.
- Det stedet fins ikke. - Vi har skanninger av hele anlegget.
Hun nektet å få behandling slik at alle skulle få se hva moclanerne har gjort.
Datteren min er heldig som lever.
De planla å myrde henne.
Medlemmer av denne Unionen
planla å drepe barnet mitt.
Dere er løgnere. Og dere er slaktere.
Dere må stå til ansvar for forbrytelsene deres!
- Her. Kaffe. - Takk.
Blandet med sprit?
- Jeg tenkte du trengte det. - Du er fantastisk.
Bare ikke pust på admiralene.
Bortus. Jeg er virkelig lei for det.
- Jeg forventer ikke at du skal tilgi meg. - Det er en rimelig forventning.
Rådet har gjennomført en foreløpig avstemning. Den var enstemmig.
Moclus er utestengt fra Unionen.
Hva skjer nå?
Avstemningen må fortsatt stadfestes, men da vil vi få en ubehagelig skilsmisse.
Utplassering av skip, flytting av mannskap, delte militære anlegg
og minst et dusin felles spesialstyrker.
Mange bånd som må brytes.
Dette betyr selvsagt et stort tilbakeskritt for forsvaret vårt.
- Vi er mye mer sårbare overfor kaylonerne. - Hva med kolonien?
Unionen vil anerkjenne den som en egen stat
og plassere den under vår beskyttelse. Fra og med nå.
Fysisk vil hun klare seg fint, men hun har vært gjennom et voldsomt traume,
særlig for en som er så ung. Hun vil trenge rådgivning.
Jeg forstår. Når kan jeg ta henne med hjem?
Jeg skal ta noen flere prøver, og så er hun din.
Kommandør, det er noen som vil treffe deg.
- Klyden. - Da kapteinen sa hva som hadde skjedd,
gikk jeg om bord på det første skipet jeg fant.
Kan jeg få snakke med henne?
- Pappa. - Ligg stille, Topa. Du må hvile.
Du kom tilbake.
- Hvordan har du det? - Bedre nå som du er her.
- Jeg har savnet deg. - Jeg har savnet deg også.
Topa,
siste gang jeg så deg, sa jeg ting som var veldig sårende.
- Jeg angrer på det jeg sa. - Jeg skjønner, pappa, det er greit.
Nei, det er det ikke.
Vi mistet deg nesten på grunn av folk som trodde det samme som meg.
Jeg trodde jeg hatet deg.
Men selv da ønsket jeg ikke å skade deg.
Jeg visste bare ikke hvordan jeg skulle leve med deg.
Jeg lot et helt liv med fordommer svekke dømmekraften min.
Det må forandre seg. Jeg må forandre meg.
Du må vite at jeg godtar deg, Topa.
Akkurat som du er.
Og jeg er stolt over å kalle deg datteren min.
- Jeg er glad i deg, pappa. - Jeg er glad i deg også.
- Hvordan er teepoken din? - Like nydelig som jeg husker den.
Det gjør meg glad. Jeg skal lage den til deg når du vil.
Kom inn.
Hei, beklager å forstyrre. Jeg ville bare si ifra at vi skal ut av bane straks.
Og jeg ville også si velkommen tilbake til Klyden.
Takk, kommandør.
Dere har bestemt dere for å bli.
Vi har frasagt oss vårt moclanske statsborgerskap.
Hjemmet vårt er her nå.
Bortus har fortalt meg om dine heltemodige handlinger.
Takk for at du reddet livet til datteren min.
Bortus og jeg er et godt team.
- Jeg skal la dere fortsette måltidet. - Kommandør.
Vil du spise middag med oss?
Han har lagd teepoksuppe. Den er krydret.
- Jeg liker krydder. - Vær så god og sitt.