Kansler Teleya.
Den moclanske delegation er ankommet og afventer at få æren af et foretræde.
Vis dem ind.
Ambassadør. Velkommen til Krill.
Tak, fordi du ville se os, kansler.
Vi får ikke mange gæster. Så I må have en god grund til at være her.
Det må du afgøre.
Jeg hører, at Moclus er blevet smidt ud af Unionen.
Det var uundgåeligt. Unionen påtvinger sine værdier på andre kulturer,
men nægter samtidig at se sit eget hykleri i øjnene.
-En regering af elitære tåber. -Det er vi enige om.
Moclus og Krill har derimod meget at tilbyde hinanden i disse farlige tider.
Vi har bekræftet meldingerne om, at kaylonerne samler tusindvis af skibe.
Deployeringsmønsteret peger på, at de forbereder et angreb i fuld skala.
Jeg er bekendt med truslen.
Verdenerne tættest på er Vikarris og Xelayah.
De bliver nok de første mål.
Og når de verdener er tilintetgjort, hvem står så for skud?
Du foreslår en alliance.
Hvad kan du tilbyde?
Moclus var den primære våbenfabrikant i Unionen.
Vores service kan komme hvilken som helst allieret til gavn.
Og hvad forventer I til gengæld?
Beskyttelse fra din flåde.
Vores samlede militær kan fungere som et fremragende forsvar mod kaylonerne.
Og hvilket som helst andet militær fra Unionen, der modsætter sig os.
Netop.
Hvem skal anføre denne alliance?
-Os, naturligvis. -Fordi?
Du er kvinde. Enhver anden løsning ville være anstødelig.
Hvor overraskende, at Unionen smed jer ud.
Men jeg må indrømme, at jeg beundrer din arrogance.
I besøger en fremmed magt
og foreslår, at hele dens militære magt underkaster sig jer.
Jeg hørte engang et udtryk udtalt af en menneskelig styrmand fra the Orville:
"Du har nosser."
Det er den eneste acceptable løsning.
Jeg vil overveje dit forslag på én betingelse:
Delt lederskab.
Jeg må rådføre mig med min regering.
Jeres våben er måske nok overlegne,
men jeres taktiske evner lader meget tilbage at ønske.
Jeg har studeret jeres krigsstrategier. De er sløve og klodsede.
I mangler den snuhed og intelligens, som det kvindelige sind besidder.
Det kan jeg bidrage med.
Alle lederbeslutninger skal deles ligeligt.
Ellers er der ingen alliance. Er det forstået?
Ja, kansler.
Jeg afventer jeres svar.
Forsvarslinjen positionerer sig.
Nitten kaylonskibe er droppet ud af kvante.
De er ti millioner kilometer væk.
Besætning, bemand jeres kampposter.
Broen til maskinrummet. Status?
Apparatet trækker energi fra kvantekernen på stabil vis.
Det er fuldt armeret om to minutter.
-Isaac, aktivér, når jeg siger til. -Javel.
Kaptajn, 42 skibe yderligere er droppet ud af kvante.
Jøsses, de er overalt.
-Charly, tid? -Cirka 30 sekunder.
-Bed alle skibe om at gå i formation. -Javel!
-Apparatet er fuldt armeret. -Isaac, aktivér.
Isaac til broen.
Var det en succes?
Ja, Isaac. Det kan man godt kalde det.
I to har været til stor gavn for Unionen.
For første gang i over et år kan vi alle ånde lettet op.
Kombinationen af mit overlegne intellekt
og sekondløjtnant Burkes talent for multidimensionel visualisering
var tilstrækkelig til at udvikle denne teknologi.
Vi samarbejdede.
Ja, men hvordan opnåede I det så hurtigt?
"Det kræver to ting at opnå noget stort. En plan og lidt for lidt tid."
-Churchill. -Leonard Bernstein.
Kan apparatet bruges i større skala?
Ødelæggelsernes radius begrænses kun af den tilgængelige energi.
The Orvilles kvantekerne var nok til at tilintetgøre alle kaylonske skibe
inden for ti millioner kilometer.
Men det kan række endnu længere?
Ja. Med en stor nok energikilde vil rækkevidden være uendelig.
Og ingen af vores skibe eller besætninger bliver påvirket?
Nej. Isaac og jeg opdagede deres svage punkt,
da vi studerede de kayloner, the Orville fandt på Situla Four.
Alle kayloner, og alle deres skibe, er forbundet i en synkroniseringsmatrice.
Sådan koordinerer de deres handlinger, selv på tværs af adskillige lysår.
-Var det sådan, I kom ind i deres netværk? -Korrekt.
Med kvanteenergien udløser apparatet et feedbackloop i deres forbindelseskæde.
Det forvandler relæet til dominobrikker. Når én falder, falder alle.
Når sekvensen er igangsat, kan den ikke annulleres.
Hvorfor blev dit system ikke beskadiget?
Jeg er ikke længere forbundet til synkroniseringsmatricen.
Det her er bedre, end vi kunne have håbet.
Så nu bør vi prioritere at bygge en kvantekerne,
der kan maksimere våbnets rækkevidde og udslette kaylontruslen fuldstændig.
Javel. Vi kan begynde straks.
Vent nu lidt. Sagt i al respekt: Er vi ikke lige lovlig nonchalant?
I forstår vel godt, at I taler om folkemord, ikke?
Isaac fik til opgave at udvikle et våben, der kunne besejre kaylonerne.
Han oversteg vores forventninger. Det ville være tåbeligt ikke at bruge det.
Og er det reelt et folkemord,
hvis vores eneste mål er at forhindre dem i at dræbe alle andre racer? Inklusive os?
Admiral, vi har set, at kaylonerne evner at forandre og udvikle sig.
Vores oplevelser med Timmis…
Ja, jeg læste rapporten om den følende kayloner.
-Det beviser, at de kan udvikle sig. -Det beviser intet.
Den udviklede sig ikke på egen hånd. Den blev modificeret af en kybernetiker.
Og ret mig, hvis jeg tager fejl, men det virkede ikke på Isaac.
Korrekt. Min evne til at føle var midlertidig.
Kaptajn Mercer, hvis du mener, at vi kan hverve og uddanne en hær af kybernetikere,
der kan lære ti milliarder kayloner empati, så vil jeg gerne høre din plan.
Jeg siger bare, at vi har skabt et hidtil uset ødelæggende våben.
Så før vi begynder at skyde gråspurve med kanoner,
bør vi overveje de moralske konsekvenser.
Ja, det er en hidtil ukendt situation med dybe etiske spørgsmål.
Men det videre forløb bliver ikke besluttet her.
Det er op til Unionsrådet.
Indtil deres afgørelse er der ikke mere at sige.
Du spøger, ikke? Hvad er der at tale om?
Det er en stor beslutning.
Hvordan det? De vil dræbe os, og vi vil leve.
Det er en ret basal ligning. Os eller dem.
Kaylonerne blev behandlet dårligt, men jeg er enig med Charly.
Og vi er målskiver, fordi vi smed moclanerne ud.
Forstå mig ret. Jeg er meget imponeret over det, du og Isaac har opnået.
Men jeg forstår også, hvorfor folk tøver.
Enig. Vi taler om at udrydde en hel race.
Intet kunne være mere ulig Unionens værdier.
Og lad os lige være helt ærlige om motivet.
Gør vi det for at redde os selv? Eller er det hævn?
Min far plejede at sige: "Hævn er for børn og barbarer."
-Han fik ikke sit ben skåret af. -Hold nu op!
-En joke. -Ikke morsomt.
Undskyld.
Isaac er din bedste ven, så du er måske lidt forudindtaget…
Pas nu på, sekondløjtnant.
Pligten kalder.
Hvis vi havde haft våbnet, og brugt det, kunne Amanda stadig være i live.
Vi byggede det og testede det. Det virker. Lad os udslette dem fra galaksen.
Det var den mest ophedede diskussion, jeg har overværet,
men Rådet nåede frem til et kompromis.
Vi skal bruge våbnet. For at afskrække dem.
Hvad skal det betyde?
Ifølge Napoleon skal krig tvinge fjenden til underkastelse. Helst uden at slås.
Han var en tyran, men lige det havde han ret i.
Vi rejser til Kaylon for at afsløre våbnet og vores villighed til at bruge det.
De så, hvad der skete på Xelayah.
Om ikke andet, så er kaylonerne logiske væsner.
Det bør overtale dem til at acceptere en øjeblikkelig våbenhvile.
Og hvis de nægter?
Vi har lov til at bruge våbnet igen for at understrege pointen.
Kaptajn, vi nærmer os Kaylon-systemet.
Taktisk alarmberedskab.
Fem kaylonskibe prøver at afskære os vejen.
Broen til maskinrummet. Er alt klar?
-Ja. -Afvent min kommando.
-Kald dem. -Kanal åben.
Dette er admiral Thomas Halsey fra Den Planetariske Union.
Vi er her i fredsbevarende øjemed. Jeg vil tale med jeres Primærkaylon.
De klargør våben.
Vi er bevæbnet med samme våben, som da vi sidst mødtes.
Træk jer, ellers er vi nødt til at bruge det igen.
Maskinrum, aktivér.
-Fortsæt til Kaylon. -Med glæde.
Maskinrum, aktivér.
-Vi bliver kaldt. -På skærmen.
Dette er Primærkaylon. Vi tager imod jer. Jeg sender landingskoordinaterne.
Modtaget.
Afblæs taktisk alarmberedskab.
Påbegynd landing.
-Primærkaylon. -Korrekt.
Du ser bedre ud, end sidst vi så dig.
En kaylons neuromatrice kan regenereres uendeligt mange gange.
En fordel, som I biologiske ikke har.
-Hvad er jeres krav? -De er helt enkle.
Ophæv jeres kampagne for at udrydde os.
Indstil jeres angreb på vores skibe og vores verdener.
Kald jeres skibe hjem, og indstil jeres våbenfabrikation.
Vi opretter stationer i jeres territorium for at sikre, at I efterlever det.
-Vil I gøre os til slaver? -Naturligvis ikke.
Vi er ikke på erobringstogt. Vi vil gøre en ende på volden
og skabe grundlag for fredelig sameksistens.
Hvordan kan vi vide, at det ikke er et kneb?
Vi kunne have dræbt jer alle uden varsel. Det gjorde vi ikke.
-Hvorfor ikke? -Fordi vi ikke er de uhyrer, I tror.
Vi tror på, at barmhjertigheden er mægtigst hos den mægtigste.
Og uanset hvad, har I intet valg.
Stol på os, eller bliv udslettet. Det er en simpel, binær beslutning.
Vi har intet forsvar imod jeres våben. Derfor underkaster vi os jeres krav.
Det virker nok ikke sådan nu, men en dag vil I indse, at I gjorde det rette.
Vi finder en svaghed i jeres våben.
Det er en dårlig idé.
Ethvert forsøg på at deaktivere våbnet vil automatisk aktivere det.
Der er altid en svaghed, Isaac. Det er din eksistens et bevis for.
Jeg giver Rådet besked om, at I har accepteret betingelserne.
Vi udarbejder detaljerne i våbenhvilen over de næste par uger.
Så vi ses nok igen snart.
Bestemt.
Jeg sagde jo, hun kunne synge.
Hør. Jeg vil lykønske jer for den rolle, I har spillet i alt det her.
Det er det største skridt mod galaktisk fred, der er gjort i vores levetid,
og I kan med rette være ekstremt stolte.
-Selv Gordon. -Mange tak.
Det her er en meget sjælden flaske rom fra det 21. århundrede.
Min far sagde, at den kun måtte åbnes til en meget særlig lejlighed.
Hvis han stadig var her, ville han nok være enig i, at det er nu.
Så skål, far, og lad os så drikke os fulde.
-Ja. -Skål.
Hvor er her smukt, Kel. Jeg vil hellere bo her. Glem rummet.
Min far efterlod den i god stand.
Ed og jeg tog hertil i ferierne, da vi var gift. Det er længe siden.
-Jeg savner den. -Det vil jeg tro.
Du gør det forkert.
Jeg gør, som jeg fik besked på.
Det kan ikke være rigtigt, for du har endnu ikke brudt skallen!
Råb ikke ad mig! Jeg skal nok få adgang til kødet.
Har du brug for hjælp?
Lad mig.
-Værsgo. -Tak.
Nu ser vi tåbelige ud.
Hvorfor lyser himlen grønt?
Det er et fænomen, der kaldes Aurora Borealis.
Når ladede partikler fra Solen kolliderer med planetens atmosfære,
opnår luftmolekylerne en højere tilstand af energi.
Aldrig har jeg set noget så smukt.
Jorden er fuld af overraskelser.
Isaac, vis hende Karlsvognen.
En asterisme i stjernebilledet Store Bjørn.
Hej.
Er du okay?
Ja, jeg har det fint. Tak.
Du og Gordon burde spille en sang mere.
Måske senere.
Okay.
Vi skulle have udryddet kaylonerne, da vi havde chancen.
Synes du?
Jeg synes, at vi begår en stor fejl, ja.
Det er du ikke den eneste, der synes.
Kaptajn, tror du virkelig, at vi kan stole på dem?
Jeg synes, at vi bør give våbenhvilen en chance.
-Så må du synes, at jeg er luset. -Nej.
Jeg synes, du er en fremragende officer, der har udviklet sig virkelig meget.
Det har ikke været let.
Det er ikke, fordi jeg tror, at de alle er onde.
Timmis beviste, at de kan forandre sig, og det gjorde Isaac også.
Men resten…
Vi har jo ikke hjulpet dem til at opnå en moralsk vækkelse. Vi tvang dem.
Hvad hvis de finder en svaghed? Så har vi forspildt vores eneste chance.
Det er et grundlæggende princip i Unionen, at vi kun dræber, når det er nødvendigt.
Det var det ikke.
Jeg håber bare, at den høje moral ikke koster os livet.
UNIONENS HOVEDKVARTER
Niveau -32.
Kan jeg hjælpe?
Jeg skal transportere apparatet til et nyt sted.
-Vi har ikke fået nye ordrer. -De burde været kommet for en time siden.
Tjek sikkerhedsloggen.
Vi har ikke meget tid.
Team Echo her. Vi har apparatet.
-Vi er på vej. -Modtaget.
Hej. Godmorgen.
Hej. Jeg ville ikke gå glip af solopgangen.
Hold da op. Det er godt nok smukt.
Solen stiger over en ny æra, ikke?
Det lader det til.
Lige siden vi mistede moclanerne, har jeg været nervøs over kaylonerne.
Hvor lang tid har vi tilbage? Hvornår angriber de os?
Men nu er det hele slut.
-Hvad skal vi så stresse over? -I dag? Tømmermænd.
Ja. På sådanne morgener er jeg jaloux på Talla.
-Ingen lever? -Nemlig.
Ja, vi blev født på den forkerte planet.
-Kommandør. -Admiral? Hej.
-Er Ed hos dig? -Han sover stadig. Hvad sker der?
Væk ham, og saml teamet. Apparatet er blevet stjålet.
Du kommer for sent. Var der problemer?
-Ikke noget, jeg ikke kunne klare. -Og våbnet?
-Det er i rumfærgen. -Få det sikret!
-Du har fået en ny ven? -Venner er sjældne for tiden.
Det er det, der sker, når ens regering blåstempler kidnapning og tortur.
Tro mod sin etik, selv mens han begår forræderi. Sikke et ædelt væsen.
Dette er ikke forræderi, snarere det modsatte.
Jeg tror på Unionens idealisme, men mine landsmænd har begået en stor fejl.
Før eller siden laver kaylonerne et forsvar mod våbnet,
og så mister vi vores taktiske fordel.
Unionen vil ikke gøre det, der må gøres.
Men det vil du.
Hvis dette våben er så mægtigt, som du hævder, admiral,
så kan jeg love dig en hurtig udryddelse af kaylonerne.
Der følger ikke en manual med apparatet.
Kun Isaac og sekondløjtnant Burke kan bruge det. Beklager.
Dine videnskabsfolk må i gang med at dekompilere den.
Et anlæg er allerede gjort klar.
Så er der ikke mere at sige.
Hvad gør en unionsadmiral af sig selv,
efter at have givet en så stor en gave væk på ulovlig vis?
Jeg tager hjem til Jorden og melder mig selv.
Han underretter Unionen om vores alliance.
Den opdager de alligevel. Den vil jage en skræk i livet på mange.
Ja. Men der er ingen grund til at fremskynde afsløringen.
Jeg talte med vagterne. Der var ingen ulovlig indtrængen.
-Vedkommende havde adgangskoder. -Indstil eftersøgningen.
Kl. 23.00 forlod en rumfærge anløbslugen med kurs mod Krill-territorium.
-Med dennes godkendelse. -Du godeste.
Han mødte ikke i morges, og ingen kan finde ham.
-Han har adgangskoderne. -Hvorfor skulle han gøre det?
Jeg ville heller ikke tro det. Men Perrys syn på afgørelsen var ingen hemmelighed.
Han har altid været en dissentierende stemme i Admiralitetet.
Men hvem skulle have troet, at han ville ødelægge sit liv for at forsvare det?
Hvis han har til hensigt at bruge apparatet…
Vi har brug for svar. Hurtigt.
-Vi nærmer os rumfærgens koordinater. -Sænk hastigheden til underlys.
Kan I se noget?
Jeg opfanger ester af karbonat- og silikatpartikler.
-Rumstøv? -Eller vragdele.
Scanninger indikerer også spor af unionslegeringer.
Og rester af våbensignaturer.
-Hvilke våben? -Krillernes, lader det til.
Og moclanernes.
Isaac, bekræft scanning.
Bekræftet. Dataene er korrekte.
-Jøsses. -En alliance?
-Det er Molotov-Ribbentrop om igen. -Det var et spørgsmål om tid.
Det er virkelig slemt.
Perry gav våbnet til dem, som han vidste ikke ville tøve med at bruge det.
Men de har ikke Isaac og Charly. Hvordan vil de bruge det?
De vil opsøge dr. Kalba.
Han er en meget anerkendt våbenekspert.
Mange mener, at han er den klogeste moclanske videnskabsmand nogensinde.
Hvis jeg havde våbnet, ville jeg føre det til ham.
Hvor?
Han er forskningsleder på en forpost på Draconis 427.
Moclus kan have lukket anlægget, efter de blev smidt ud af Unionen.
Men hvis ikke, så finder vi ham der.
Sæt kursen med den højst mulige hastighed.
Sig, at vores blokeringssystemer kører for fuld skrue.
Bekræftet. Men jeg anbefaler ikke, at vi bliver her længe.
Med antallet af krigsskibe i kredsløb må der være noget vigtigt dernede.
Anlægget er operationelt.
-Jeg opfanger en betydelig energikilde. -Hvilken slags?
En kvantekerne. En af de største, jeg har set.
Hvis kernen er stor nok, kan rækkevidden udvides med tusindvis af lysår.
Så de kan udrydde kaylonerne.
Vi får brug for hjælp.
-Er det jeres spøg? -Desværre ikke.
Så har jeres skødesløshed bragt vores eksistens i fare.
I må få våbnet tilbage øjeblikkeligt.
Det er simpelthen så ironisk, men jeg forbliver fokuseret.
Hvis krillerne og moclanerne er gået sammen, så er magtbalancen skiftet.
Unionsflåden ville ikke have en chance i en krig.
Du foreslår en alliance.
Vi har allerede talt med hovedkvarteret. De sender gerne alle ledige skibe.
Med jeres hjælp kan vi bryde igennem deres forsvar,
infiltrere forposten og hente apparatet.
Men vi må handle hurtigt, mens vi stadig kan overraske dem.
Hvis I da accepterer.
Med jeres indlysende inkompetence er det måske bedre at hente våbnet selv.
Fint for mig.
Hvis våbnet er blevet armeret, kan kun jeg eller sekondløjtnant Burke desarmere det.
Hvad siger I?
Endnu en gang giver I os intet alternativ.
Vi accepterer denne midlertidige alliance.
Det glæder mig.
Vi sender koordinaterne for mødestedet. Kom ikke for sent.
Velkommen ombord. Vi følger jer til mødelokalet.
Vi ved, hvor det ligger.
Som I nok husker, indtog vi dette fartøj under vores sidste møde.
Ja. Om som I nok husker, besejrede vi jer.
Kom med.
DÆK E
Hvordan har I tænkt jer at hente apparatet?
Kvantekernen befinder sig 500 meter inde i det sydøstlige område.
Desværre befinder kammeret sig langt under jorden og er svært befæstet.
Hvis vi kan komme ind, kan Isaac og jeg scanne for at lokalisere apparatet.
-Det bør ikke være langt fra kernen. -Hvordan kommer vi ind?
En nødtunnel går op til overfladen. Den er nok vores bedste bud.
For at få landtropper derned er der brug for en stor afledning.
Altså må vi kæmpe mod deres skibe i kredsløb.
En eskadrille af Pterodon-skibe yder dække for rumfærgen.
Når vi er inde, lokaliserer og henter vi våbnet.
-Og hvis en ekstraktion ikke er mulig? -Så må vi ødelægge det.
LaMarr og Malloy leder Pterodon-eskadrillen.
Jeg leder landtropperne sammen med Isaac, Burke og Keyali.
Unionens og kaylonernes samlede flåde kæmper mod krillerne og moclanerne
så længe, det er nødvendigt. Spørgsmål?
Jeg slutter mig til landtropperne.
Jeg antog, at du ville lede kaylonflåden.
Sekundærkaylon leder vores styrker.
Vi har én kaylon. Vi har ikke brug for flere.
Tværtimod. Isaac har vist sig ikke at være pålidelig.
Vi stoler på Isaac. Vi stoler ikke på dig.
I har forlagt våbnet en gang tidligere.
Jeg har tænkt mig at sikre, at det ikke sker igen.
Du skal følge hver eneste af Kellys ordrer,
ellers må hun skyde dig. Forstået?
Undlad at gøre mig sur, så går det.
I orden.
-Kaptajn, skibe nærmer sig. -Hvilke skibe?
-Unionsskibe. Svært bevæbnede. -På skærmen.
Alarmér flåden og giv kansleren besked. Indtag kampformation.
Fastlås våben.
Halvfems sekunder til ankomst.
-Skjoldene holder. -Fasthold kurs.
Mercer til landtropperne. Afvent.
Klar og afventer.
Tre unionsskibe er gjort ukampdygtige og afbryder angrebet.
Det er hurtigt overstået.
-Rapportér! -Endnu en bølge af skibe nærmer sig.
Og de er kaylonere.
Avis, stå os bi.
Landtropper, nu!
-Modtaget. Aktivér sløringssystem. -Så er det nu.
-Mercer til LaMarr. Rumfærgen er på vej. -Javel.
Eskadrilleleder til alle piloter. Så er det nu.
Modtaget. Det er på tide, at vi ser, hvad de kan!
-Eskadrilleleder, rumfærgen følger efter. -Modtaget.
Vi er i den øvre atmosfære.
John! Vi har kriller og moclanere efter os!
Eskadrilleleder til eskadrille. Fjende på vej.
-Beskyt rumfærgen. -Modtaget.
-Modtaget.
Fjender kl. 15.00!
Kom så.
-Fik ham! -To fluer!
Vi er 10.000 meter væk.
9000.
Bare fortsæt.
-Murphy, bag dig! Træk op! -Modtaget!
7000 meter.
Vi mister kraft.
-Vi må ud af skudlinjen. -Det er ikke muligt.
Jeg skal bruge nødgeneratoren til at lande.
Så mister vi sløringen.
-Så skyder de på os. -Ellers styrter vi.
Vi kan skyde os ud.
Kom.
Eskadrilleleder til kayloner. Få jeres metalrøve herned og hjælp os!
Med den nuværende højde på 5000 meter
skal vi op på sluthastigheden, før vi initierer bremsetrækkraften.
Bare tryk på knappen, før du rammer jorden.
Rumfærgen er tilintetgjort.
-Hvad sker der, John? -De nåede ud.
Oprethold ildsafgivelse.
Adgangslugen er forseglet.
Væk.
Jeg kan se den. Kvantekernen befinder sig 900 meter mod nordvest.
-Charly? -Der er flere mulige veje.
-Den hurtigste tager seks minutter. -Før an.
Der må være en anden indgang!
Ja, 50 meter mod syd.
-Det er en omvej, men pyt. -Tag Isaac med. Vi indhenter jer.
Hvor meget længere?
Når armeringssekvensen går i gang,
tager det cirka otte minutter at trække energi nok fra kvantekernen.
-Og så? -Så aktiveres det.
-Vores sendere vil føre signalet videre. -Godt arbejde.
Kansler, der er indtrængende i anlægget.
Send alt forsvar til indgangene.
Dr. Kalba, når jeg er tilbage, skal alle kayloner inden for 10.000 lysår være døde.
Jeg gør mit bedste, kansler.
Få panelet online.
Forposten tænder sin sendere.
Mercer til Malloy. Kan I gøre skade på de sendere?
Vi har en hel deling Krill i røven, men vi kan da prøve.
Malloy til LaMarr.
Tilladelse til at konfigurere våben til kortdistanceangreb.
Sæt i gang.
Jeg dækker dig.
Vi nærmer os målet.
Tre krilljagere eftersætter.
900 meter til sendere.
Sigt på støttepylonerne.
Fandens. Skjoldet er for hårdt. Vi må finde et andet svagt punkt.
-Bag dig, Gordon! -Jeg ser ham!
Skiderik!
-Han er stadig i røven på mig. -Jeg kommer.
Kom nu.
-Ved lejlighed! -Jeg arbejder på sagen.
Kom nu. Lad mig skyde dig.
Hvis du vil trække vejret endnu en gang, så få dine folk til at trække sig.
Jeg siger det ikke igen.
Fint nok. Men jeg skal bruge min scanner.
Meget langsomt.
Kvantekernen er på fuld kraft.
Påbegynder nedtællingssekvens.
Sekundært mål fundet!
Moclanere bag dig.
500 meter til målet.
Krilljagere ret forude.
Pis! Brems!
Undersektion 22-alpha er offline.
Omgå den sektion. Vi kompenserer.
Aktivér modtræk.
Eskadrilleleder til eskadrille! Træk jer!
Kaptajn, det gik ikke!
Senderen er skarpt bevogtet. Vi måtte trække os.
Træd væk fra konsollerne.
-Er du dr. Kalba? -Ja.
Indstil nedtællingssekvensen øjeblikkeligt.
-Det kan jeg ikke. -Hvorfor ikke?
Affyringsrelæet er forbundet til kernen. De kan ikke skilles ad.
I kommer for sent.
-Han har ret. -Sluk for kernen.
Det vil tage timer, og der er adskillige krypterede sikkerhedssystemer.
Vi får se.
Nu bliver jeg snart vred.
Du bliver let ophidset, hva'? Det kostede dig også dit ægteskab, ikke?
Det vil ikke virke.
-Du har brug for følelsesmæssig balance. -Og du har brug for en hudlæge.
Våbnet affyres om 5,3 minutter.
Hver gang vi afkoder ét system, sætter et nyt ind. Vi når det ikke.
-Hvad laver du? -Tænker firedimensionelt. Et talent.
-Jeg forstår ikke… -Klap i og lad mig arbejde.
Hvorfor dræbte du ham ikke?
-Det var ikke nødvendigt. -Du kunne lære noget af Isaac.
En gave til Avis.
Det var du længe om.
-Rapportér. -Våbnet affyres om tre minutter.
Jeg kan hverken deaktivere eller slukke kernen. Jeg prøver med en overbelastning.
Det vil ødelægge både kvantekernen og våbnet.
-Vær ikke tåbelig! Vi dør alle, hvis… -Få hende ud.
-Kan du? -Det tror jeg.
Men når den eksploderer, ryger hele forposten og noget af planeten også.
-Se at komme væk. -Hvad?
Vi efterlader dig ikke.
-Sæt forsinkelse på. -Det kan man ikke.
-Find en anden løsning. -Der er ingen.
-Det er en ordre! -Jeg har en ordre!
Jeg skal deaktivere dette våben, koste hvad det vil.
Medmindre du giver kontraordrer, så træd væk og lade mig arbejde.
Tak.
I har to minutter. Afsted!
Kom ud, hvis du kan.
-Hvor er den nærmeste rumfærge? -Den vej.
Kaptajn, jeg opfanger en strømbølge inde i forposten. Det er kvantekernen.
Grayson til Orville!
Få alle skibe til at trække sig tilbage! Kom væk fra planeten!
Modtaget.
Jeg er her, Amanda.
Agtervue.
-En krillrumfærge kalder os. -På skærmen.
-Anmoder om anløbstilladelse. -Værsgo. Hvad skete der, Kelly?
Vi kunne ikke desarmere våbnet. Vi måtte tilintetgøre det.
Hvor er Charly?
Vi…
Vi kunne ikke få hende med.
-Er du okay? -Ja.
Teleya er på infirmeriet. Derefter fører Talla hende til briggen.
-Du bør også være på infirmeriet. -Jeg klarer mig.
Hvad så nu?
Forlader I os på fredelig vis? Eller er denne kamp ikke slut?
Primær.
Du fik stillet et spørgsmål.
Den biologiske afsluttede sin eksistens.
-Hvorfor? -For at redde jer.
Uddyb.
Der er intet at uddybe. Jeg svarede på spørgsmålet.
Ræsonnementet er uholdbart. Forklar.
Hun ofrede sit liv, så kaylonerne ville overleve.
Hvorfor gjorde hun det?
Fordi de biologiske ikke er, som vores byggere var.
Det er det, jeg har prøvet at sige. De er værd at bevare.
De er mine venner.
Måske har vi taget fejl i vores vurdering af dem.
Hun hadede jer for det, I gjorde. Men hun ofrede sig alligevel.
Jeg kan love dig for, at I tog fejl.
Den sidste skurk er ikke født endnu.
Du har ikke ret til at tilbageholde mig.
Havde vi ikke stoppet dig, havde du begået folkemord. Det er rigeligt.
Jeg ville bare fortælle dig, at vi tager dig med til Jorden.
Det behøvede du ikke at fortælle mig her.
Jeg kan ikke beskytte dig denne gang, og det ønsker jeg heller ikke.
Men der er én, du har glemt.
Anaya er i gode hænder.
Du bliver stillet for en krigsret. Jeg ved ikke, hvad der vil ske med dig.
Men hun har brug for et hjem, og jeg kan give hende et.
Løslad mig, og så arrangerer jeg det.
Jøsses, hvor er du foragtelig.
Og du er et sentimentalt fjols.
Er jeg sentimental, fordi jeg bekymrer mig om vores datter?
Du kan ikke efterlade hende.
Opfyldelsen af et guddommeligt mål overskygger alle familiære tilknytninger.
En dag vil Anaya forstå det.
Og så længe jeg er tilfangetaget,
sværger jeg, at du ikke får hende at se.
Hvis I vælger at ratificere vores alliance,
så er vi klar til at tilbyde kaylonerne en midlertidig plads i Unionsrådet,
hvor I får begrænset stemmeret i lovgivningsarbejdet.
Med tiden, med god opførsel, og hvis Rådet finder det passende,
bliver I måske tilbudt et fuldgyldigt medlemskab af Unionen, hvis I ønsker det.
Det er jeres mulighed for at forme fremtiden.
Ikke kun for jeres verden, men for tusindvis af verdener.
Til gengæld forventer vi et absolut forsvarsengagement
mod den nydannede Moclus-Krill-alliance.
Vi har gennemgået Rådets organisatoriske struktur og afgørelser.
Det, I kalder repræsentativt demokrati, er den mindst effektive styreform.
Muligvis.
Men det, man kan sige om demokrati, er, at alle andre styreformer er endnu værre.
I tusindvis af år, og på utallige planeter,
er det det bedste system til at sikre, at de stærke ikke dominerer de svage.
I hvert fald ikke længe.
Vi accepterer jeres betingelser.
Vi er samlet for at mindes et faldet besætningsmedlem.
Et, der forlod os alt for tidligt.
Sekondløjtnant Charly Burke modtager Unionens tapperhedsmedalje posthumt
for sin urokkelige pligtfølelse…
…og for at have bragt det ultimative offer i jagten på fred.
Ingen medalje kan bringe hende tilbage.
Men vi kan anerkende vores gæld
til en fremragende unionsofficer
og et storslået menneske.
Hvem vil have ordet først?
Det vil jeg.
Dr. Finn hjalp mig med rammen for min tale.
Men indholdet er mit eget.
Jeg antager, det er tilstrækkeligt.
Sekondløjtnant Burke elskede pandekager.
Hun indtog dem med smør, men ikke med sirup.
Og hun var ligeglad med, om der indgik bær eller andet tilbehør.
Som barn var pandekager hendes yndlingsmorgenmad.
Jeg tjente med sekondløjtnant Burke
i 257 dage, 17 minutter og 49 sekunder.
Og alligevel forblev min forståelse af hende utilstrækkelig.
Hun havde en imponerende hjerne af en biologisk at være.
Hun forstod universet, som andre ikke kunne.
Sekondløjtnant Burke så mig som en fjende.
Men trods sin fjendtlighed
valgte hun at redde mit liv, da ingen andre kunne.
Og i de sidste sekunder af hendes liv
beviste hun sin naturs værd for hele galaksen.
Sin integritet og sin uselviskhed.
Og med sit offer
inspirerede hun Unionens fjender til at blive venner.
Hendes eksistens blev kort.
Men ligesom den første dominobrik
vil hendes indflydelse kunne mærkes langt ind i fremtiden.
Tekster af: Mille Dyre Egegaard