Nästa gäst är musikindustrins guru och tidigare VD för Creation Records.
Han är politisk aktiv, ibland kontroversiell, och en god vän.
Det är så klart mr Alan McGee.
DET MESTA AV DETTA HÄNDE
VISSA NAMN HAR BYTTS UT...
...FÖR ATT SKYDDA DE SKYLDIGA
Jag drunknar i pengar.
Man behöver inte vara psykolog för att förstå innebörden.
En liten rödtott från Glasgow i skönhetens land.
Du undrar hur jag kom undan med det? Jag antar det då du tittar på filmen.
God eftermiddag, mina damer och herrar. Detta är er kapten.
Vi ska strax påbörja landningen till Los Angeles, LAX.
Lokal tid är 14.32 och vädret är soliga 22 grader.
Resten av er ska till 70-talets Glasgow med ständigt mulet och kallt väder
och förutsättningarna är grå.
Glasgow var inte så illa. Vårt hus var ganska fint.
Jag hade mitt eget sovrum. Här spelar jag encore på Barrowlands...
...med ett tennisrack. Vilken idiot.
Tack, Glasgow! God natt!
-Herregud, tog du din systers make-up? -Jag är inte bög, pappa.
Så varför dansar du runt som en? Du är en jävla skam.
-Jag leker bara, pappa. -Du borde spela fotboll.
Tvätta bort skiten. Sätt fart.
Du borde spela fotboll på gatan, din jävla fitta!
Det är en kliché, men jag passade aldrig in i min familj.
Jag fattar, men dina vänner spenderar inte pengar på make-up och affischer på män.
Jag älskade min mamma och mina systrar.
Men pappa hatade allt jag gjorde.
Man får ingenting om man inte är villig att arbeta för det.
-Och farmor hatade mig. -Din jävla rödluva.
På den tiden var jag besatt av två saker: Musik och pengar.
Tidningar! Behöver du en tidning? Lägg pengarna i asken.
Varsågod.
Lillen. Gillar du musiken?
Ja. Tycker du om T-Rex?
Ja. Och?
Inget. De är jävligt coola.
-Tycker du om Thin Lizzy? -Visste du att de spelar i Barras?
-Skämtar du? -Nästa vecka.
-Med Cockney Rebel. -I Barras?
-Bobby. -Rebel, rebel. Grymt.
Hämta en till, Bobby. Jag köper den åt dig.
-Ja? -Ja.
Hur fan fick du tag på pengarna?
Jag får 4 pence för varje tidning, men de kostar 15.
Om jag dyker upp en timme tidigare när ingen är på plats...
-...kan jag plocka på mig fler tidningar. -Räknas de inte?
Gissa hur mycket jag tjänade förra veckan. Gissa.
-Fem pund. -Tjugo.
-En dag ska jag bli miljonär. -Genom att sälja jävla tidningar?
Dra åt helvete, Bobby. Jag är en rebell!
Pappa var en talanglös jävel, men han var bra på en sak.
Han kunde nosa upp pengar som en gris hittar tryfflar.
-Jag tjänade dem. -Han ljuger inte, pappa.
Mamma, jag tjänade det. Jag sålde bara några extra exemplar som jag tog.
-Han menar stal. -Pappa! Fler fick en kopia.
Så det är okej att stjäla från arbetsgivaren. Han gör dem en tjänst.
-Det är ingen jävla stöld! -Nej!
Du tror du är så smart, Alan, men du vet ingenting!
Å, John! John!
Älskling, få se. Du blöder.
Det går inte, mamma. Jag får inte fast den.
-Han måste till sjukhuset. -Du får ta med honom dit, Laura.
Och om någon frågar, Al, så ramlade du när du var ute. Okej?
Duktig pojke.
På den tiden var det var skamligt om man fick besök av Socialtjänsten.
Som de flesta andra familjer löste vi våra problem själva.
Hör bandet på hela världens läppar.
Oasis live från Hollywood Bowl. Bara på KPWR.
Kompis, sakta ner en sekund.
Det är helt slutsålt. Killarna är de nya Beatles.
På 60-talet begravdes Jesus och Bowie var den nya frälsaren.
Jag ville gå där han gick och göra allt han gjorde.
Men jag hade ingen talang, vilket minskade mina alternativ.
Grabben, du ska bli lärjunge hos Murray. Det är en stor möjlighet.
Skäm inte ut mig, okej?
Duktig pojke.
Jag försökte att inte skämma ut pappa, men det hindrade inte hans vänner
från att dra ner mina byxor och måla pungen röd...
-Din taniga fan. -...som en nollning.
Jävla svin!
-Din snuskiga jävel! -Det är inte mitt...fel.
Folk brukar tänka på TV:n när det gäller det förflutna.
Vi minns nyheten om Kennedy död eller månlandningen.
Drottningens kröning.
Det fanns bara en historisk händelse som visades i vårt hus.
-Gruppen kallas Sex Pistols. -Det förändrade allt.
Folk säger att de är den nya vågen.
Vilket kräk. Äckliga jävel.
Musiker är så tråkiga människor.
Varför har talang betydelse för rock and roll?
Varför ska musiken ägas av folk som är så j---- tråkiga?
Jag säger inget mer. Jag hoppas att vi aldrig träffas igen.
Nu skrevs det nya regler: Det fanns inga regler.
Jag behövde ingen talang. Bara en gitarr...
...och några polare.
Jag heter Andrew Innes och spelar gitarr!
Och på basgitarren har vi den röda jäveln i egen hög person: Alan McGee!
Vad har vi här, grabben? Är det den nya punkrocken?
Ja.
Vad kallar ni er?
-The Drains. -Jag ska inte stå i vägen för era drömmar.
-Men var lite tystare, okej? -Visst. Vi ses, pappa.
Jävla Drains, alltså?
Din pappa är cool, Bobby. Vad var det han hade på sig?
Han är intresserad av politik. En dag sitter han i parlamentet.
-Han är socialist. -Min pappa hatar socialister.
-Vad gillar din farsa? -Bara tråkiga saker.
Varför säger farmor Barr att du färgar könshåret?
Vad fan är det med dig? Är det den här punkrocken som de pratar om?
I det här huset beter vi oss väl.
Om du så mycket som nämner Sexy Pistols så lär du önska att du aldrig föddes.
Ta av dig skiten nu. Du ser för löjlig ut.
-Vad har vi här? -Lena Zavaroni. Jävla Bay City Rollers.
Al, vi sticker till London. Vi sticker bara härifrån.
-Min pappa kommer aldrig tillåta det. -Och? Du är nästan 18.
Vet du vad punk betyder?
Det är amerikansk slang för homosexuella i fängelset.
Har du ens varit i London? Känner du någon där?
Jag kan vara vem som helst där.
Min pappa skulle döda mig och sätta dit dig för kidnappning...
-...och dig för pedofili, Alan. -Kom när du har fått könshår.
Vi blev precis tillsammans.
Du är en kuk, Alan.
Du kan bli kvalificerad elektriker.
Du kan inte bara sticka.
Här är det, Innes. Kan du ta denna?
Det känns som du flyr.
Nolla!
-Dra åt helvete... -Ni två, ut med er.
Fy fan.
Jag ser till att du blir en Freemason. Vi tar hand om varandra.
Fan, var inte så kaxig!
-Jag skriver varje dag. -En jävla brevvän?
Nej!
-Tänk på framtiden, grabben. -Jag gör alltid det, pappa.
Du gör inte det.
Los Angeles. Förrädarnas, idioternas och de själlösas land.
Man brukar säga att i London är man aldrig mer än två meter från en råtta.
Det är detsamma i LA, fast här är det langare, horor, hallickar,
och jävla agenter.
-Hur är läget, kompis? -Trevligt att ses, Rich.
Ni britter är galna. Ni reser till LA och stannar på hotellrummet.
-Har vi...? -Har vi vad?
Utrustningen.
Jag jävlas bara med dig, kompis. Jag har utrustningen.
Men det är starkt. Det är någon slags ny skit.
Folk har blivit som tokiga i det.
Allting ser ut att stämma.
Glöm vad jag nyss sa. Jag älskar fan LA!
-Vi ses. -Visst. Jag ringer dig. Tack, Rich.
Hej, Felipe. Ja. Det stämmer. Gemma, det är en tidning.
Ja, några intervjuer. Visa dem runt.
Underbart. Älskar dig.
Det här blir fantastiskt!
Nå, vad tycker du?
-Det är en skithåla, Innes. -Kanske det, men det är gratis.
-Var ska vi sova? -Vart du vill.
-Vad fan?! -Det är London. Vad förväntade du dig?
Jag är nihilist. Inget betyder något.
Så jag lämnade ett bra jobb, bra hem, bra tjej
för en skithåla i London med mina bästa vänner och några pundare.
-Jag trodde att jag fick skörbjugg. -Skörbjugg?
-Ja. Skörbjugg. -Kan du bokstavera det?
S-k-ö-r-b-j-ö-g-g.
Nej, u. Det är en av dem.
Det är en medeltidssjukdom som orsakades av dålig kost.
Vi flyttade in ändå, men när vi väl kom till London var punken över.
Den lämnade flera motkulturer som ville bli sedda och hörda.
Vi blåste våra pengar på att spela in ett demo.
-Bobby lär sig bas med Caesar McNulty. -Altered Images?
Throb spelar gitarr. Allt finns på demon.
-Känner du doften, Alan? -Svett? Fisk?
-Det är doften av möjligheter. -Laughing Apple.
-Det är meningslöst idag. -Laughing Apple?
Jag hörde att det fanns arbetstillfällen på British Rail.
Jag kunde jobba på tåget till Glasgow och träffa Yvonne.
Inse att en av oss behöver ett jobb. Vi kan inte spela in skivor
och försöka sälja ett band på 13 pund i veckan.
Laughing Apple! Skottlands främsta band!
-Laughing Apple! -Skottlands främsta band!
-Far åt helvete, lodare! -Fitta!
Pundaren som vi bodde med gick med i bandet som trummis.
-Vet han vad han gör? -Jag sa bara att hade trummor.
Det går bra.
Hej. Vi är The Laughing Apple och ingen vet varför.
Gick det bra? Är du okej?
Tack... Tack.
Nu hade jag ett riktigt jobb som jag verkligen avskydde.
Kom igen, pojkar och flickor!
Trots att publiken inte kom brände jag alla pengar på nya skivor.
Fint. Vi sålde alla andra exemplar.
Gjorde ni? Jag trodde väl det.
-Har ni fler band i skivbolaget? -Skivbolag?
Plocka fram biljetterna!
Julens etta kommer från Renée & Renato
och här kommer de med Save Your Love!
Så hur har det gått i London?
-Det kunde inte vara bättre. -Säg det till Innes.
Njuren gav upp och han flyttade hem. Det var väl drogerna och skithålans fel.
Innes gillade kulturen mer än musiken och han förlorade en njure.
Han mår bättre och får flytta tillbaka om han kommer in på universitetet.
Vi har en ny gitarrist som är lugnare.
Så du var på väg mot toppen, men hade ett tråkigt jobb.
Alla jobb är egentligen tråkiga.
Det är till och med monotont att vara miljonär.
Så snart första miljonen trillar in kan man bara tänka på att tjäna mer.
-Därför drunknar man i pengar. -Berättade jag det?
Din dröm. Din återkommande mardröm.
Ta en macka. Det blir toppen.
Julens etta 1983: The Flying Pickets.
Vi har börjat fokusera på att marknadsföra band.
-Sköta driften. -Brian Epstein? Han var en fjolla.
Yvonne. Varje jul som du är med får mig att dra en suck av lättnad.
Yvonne flyttade till London. Vi gifte oss. Hon fick anställning på British Rail.
Vi försökte vara ett normalt par, men...
Kan vi öppna en ny klubb?
Hallå!
Är du Alan McGee?
Du är skyldig mig 15 pund för taxin!
Vad? Snackar du med mig?
Då och då dyker ett band upp som förändrar ens liv.
Television Personalities förändrade mitt.
Vem fan är du?
Delvis kabaré. Delvis kaos.
Musiker.
Tekniker.
Jävla punkare.
Organiserad anarki.
Ta mig i röven. Drivs den på bensin?
Jag behöver den här.
Tack! Tack!
Vi är Television Personalities. Nästa låt är likadan som den förra...
...fast högre!
Fast de slog aldrig igenom.
Sexton Ming och Jowe Head var konstnärer och bandet var bara en förlängning av det.
Dan Treacy var en lysande frontman.
En natt blev han utelåst och halvt ihjälslagen. Han återhämtade sig aldrig.
Joe Foster, anarkisten med flera personligheter, alla lika galna.
Ed Ball, den coolaste någonsin, trots att han tappade håret.
Och Dick Green; den tråkigaste killen som någonsin plockat upp en gitarr.
Med dessa belastningar kunde vi ta över hela världen.
Julens etta är Shaky: Merry Christmas Everyone.
Vi arbetar fortfarande på tågverket, men jag försöker lansera en fantidning.
Något som ska säljas till fans på spelningar. Distribution, helt enkelt.
Jag är stolt över dig, min son. Drömmar är bra.
Kom igen!
Vi behöver fler drömmare i familjen.
Din pappa hade aldrig någon dröm. Hade du, John?
Kanske det, men det gav oss mat på bordet och tak över huvudet.
-Det måste ha varit jobbigt. -Klockan är 3.50. Du ska till jobbet 7.
Jag tyckte om att vara utanför. Ingen bestämde över mig.
-Förutom tågverket. -Sant. Vilka fittor.
Skulle du säga att Jesus and Mary Chain var ditt stora genombrott?
Jag såg det inte så på den tiden. Jobbet tog upp all energi.
Men jag visste att jag hittade något speciellt.
Jesus and Mary Chain.
Jesus and Mary Chain beskrivs av många
som den viktigast gruppen sedan Sex Pistols
-Hej, killar. -Vi spolar tillbaka.
Så jag är på klubben i London och spelar in demos
och trycker skivor till artister som vi älskade.
I Glasgow ryktas det om att vi är stora i London.
Så Bobby skapar Primal Scream tillsammans med Innes som har återhämtat sig.
Han får en demo att överlämna till mig. Ett intressant oljud.
Velvets möter The Stooges.
Vi möts för ett gig, men Joe som sköter ljudet har tagit speed.
Det var kaos från första låten.
Men jag älskade det.
Jag skrev kontrakt med dem.
Trummisen, den jäveln, klagade på ersättningen, så vi sparkade honom.
Vi plockade in Bobby. Det var två trummor, vilken idiot som helst klarade det.
Abra-jävla-kadabra. Nu är de sexiga.
Joe sköter inspelningen med samma galna, jävla oljud.
John Peel spelar skivan och sen var bollen i rullning.
De får ett större skivbolag, men jag stannar som manager.
De spelar in Psycho Candy. Pang! Albumet säljer guld.
Plötsligt är vi på de riktiga hitlistorna.
Jesus and Mary Chain!
Konserten har lett till upplopp.
Folk säger att du anordnade upploppen vid Jesus and Mary Chain-konserterna.
Folk kan säga vad de vill.
Det hände ikväll tillsammans med upplopp.
Jesus and Mary Chain.
Magi handlar inte om att plocka kaniner ur hattar.
Utan det handlar om att frammana något.
De är det mest kontroversiella bandet sedan Sex Pistols.
Vi är inte alls som Sex Pistols. Jämförelsen är löjlig.
Jag är inte särskilt förtjust i dem.
Vi är en väldigt kommersiell grupp.
Vissa säger att Jesus and Mary Chain handlar om aggression och våld.
Vet du vad The Beatles gjorde på 80-talet?
Vi tittar på hitlistorna. Konkurrenter som Culture Club och Duran Duran.
New Musical Express jämförde den med Joy Division.
Joy Division var en jävla skit.
Vi vill inte ens nämnas i samma sammanhang som dem.
Joy Division var tråkiga.
Frammana framgång och seger.
Nuförtiden sker det inom film, TV och musik.
Om du har en viss förståelse kan allt böjas efter din vilja.
De blir större än U2!
Creation Records gjorde oss till magiker och alkemister.
Ibland verkade det som om vi förvandlade skit till guld.
Alan. Kontoutdrag.
Men ibland, även om vi älskade det, blev det aldrig mer än skit.
Helvete!
Handlar det bara om pengaflödet, för i så fall...
Tyvärr gäller det skötseln av era krediter och lån.
Jag ska snart skriva under ett avtal som förändrar allting.
-Vad är det? -Framtida skivsläpp.
Låtar till hitlistorna. Rena pophits.
Alan, pengarna du tjänar på Mary och...
Jesus and Mary Chain.
Du kan inte driva skivbolaget med dina egna besparingar.
Varför inte? Vissa av dessa kommer bli större än U2.
Jag har läst på. Landets skivindustri är inte vad den har varit.
Komedi är framtidens rock and roll.
Newman och Baddiel fyllde Wembley Arena. "Det är din mamma."
De är bra, men har du några som klarar av det? Nej.
Du har ett litet, mindre framgångsrikt företag
med ett tjockt och allt lägre glastak.
Vi måste minimera riskerna och försöka öka vinsterna
och använda dem för att betala av skulden.
Ta det försiktigt ett tag.
60-talet är över, Alan.
-Eller? -Eller så förlorar du allting.
Tack så mycket, Nostradamus.
Vi ses senare.
Joe, jag träffade just en enorm fitta. Alla ska vara på kontoret kl. 10 i morgon.
Trots att vi uppskattar allt som försiggår...
Håll käften, Ed! Det är de jävla indrivarna!
Indrivarna?
Nej, vi har ett band som heter det.
Demon, promotionsmaterial, köpta inspelningar. Lägg allt i lådan.
-TV-inspelningar. -Hallå!
Vi ses!
-Du är Alan McGee. -Så sant som det är sagt.
Demon, promotionsmaterial, köpta inspelningar.
En förmögenhet.
Ledsen, killar. Jag avslutade ett avtal med New York.
Jag har ett band som ska bli större än U2.
Hur mycket var det? 400?
Inget problem.
Uno, dos, tres...
Berätta, Dick. Hur länge överlever vi?
I den här takten? Alan, vi är redan döda.
Om man blickar långt nog in i framtiden så överlever nästan ingenting.
Håll käften, Ed. Hur länge?
Om vi på något sätt håller den här takten, klarar vi oss i en månad.
En månad? Det är inte så illa. Vi löser det.
-Rom byggdes på en månad. -Det är inte samma sak.
Håll käften, Ed. Vi får skjuta på nästa skivsläpp.
Då är vi inte ett skivbolag längre.
Jo, men hur kan det bli värre?
Jag är gravid, Alan.
Jag och Yvonne hade redan gått skilda vägar då.
Vi strulade en natt efteråt och hon blev på smällen.
Vi har separerat och det verkar inte som vi ska bli tillsammans igen, så...
Vakna, ditt korkade jävla monster!
Yvonne hade fått nog av långa nätter, band som sov över och fattigdom.
Hon skulle få barn, så allt det var slut, vare sig jag gillade det eller ej.
-Och hon var ganska oförskämd. -Ditt hemska troll!
-Så du var inte beredd att bli pappa. -Jag hade ingen talan.
Jag behåller det. Du har inget jävla alternativ.
Sanningen är att vi hade vuxit ifrån varandra.
Du har inte råd med skilsmässan. Du har inget val, kompis.
Men om hon hade sagt något, bett mig att stanna, så hade jag gjort det.
Men när jag inte får någon talan kommer min dåliga sida fram.
Jag måste motbevisa dem.
Så ni gjorde slut? Skilde er?
Ja. Hon fick det sunkiga huset och födde Daniel. Träffade någon annan.
En bra man, fast tråkig.
Kypare!
Nu var jag officiellt singel.
Thatcher är nazist!
En skam för feminismen.
Fri att göra bort mig när som helst.
Så jag gick till läkaren och det var hemorrojder.
Bobby!
Far åt helvete!
Vi spelade på en insamling för de strejkande gruvarbetarna förra veckan!
-En insamling? -Ja, vi drog in några pund, eller hur, Ed?
Insamlingar hjälper inte landets förtryckta.
Man måste ut på gatorna och visa sitt missnöje.
Men det kommer ju aldrig hända.
Klart det händer. Titta på Sandinisterna och Nicaragua.
Jag stöttar sandinisterna, men barnen i gruvbyarna i Yorkshire går utan mat.
Vilken borgerlig kommentar. Håll dig till dina små skivor.
-Ja, dra åt helvete! -Håll dig borta från politiken.
Tack så hemskt jävla mycket, grabbar.
-Hur är det, Mary? -Bara bra. Och du?
-Är du fortfarande lärarinna? -Ja, i grundskolan.
Jag klarar att handskas med småbarnen.
Fortsätt med det goda arbetet. Barnen är vår framtid.
-Okej... -Tillåt mig att presentera mig.
Namnet var Aleister, men du kan kalla mig Al.
Det om något låter som en sång.
Idéer finns överallt.
Du måste bara sträcka ut handen och greppa fast vid dem.
Vem är Aleister Crowley?
Aleister Crowley, författare, sektmedlem och profet: Min hjälte!
En berömd poet, magiker och konstnär.
Din far har ett särskilt sinne.
Han vill bara vad han tror är bäst för dig.
Just det! The Stones skrev en låt om honom.
En gång låg jag med tron och fann ett lik i mina armar när jag vaknade.
En annan natt drack och dansade jag med tvivel
och fann en oskuld till morgonen.
Han kallades världens ondaste man.
-Han sysslade med barnoffer. -Det är en myt.
Egentligen pratade han om... Ni vet...
...runkande.
Jag gjorde fel och tog hand om drogerna.
Far åt...!
Lugna dig.
-Vem pratar han med? -Alla som lyssnar.
Den som har ett självständigt sinne
måste bekämpa auktoriteter.
En rebell.
Lyssna på mitt råd, unge man. Släpp ditt förflutna.
Då avrundar vi det till en jämn siffra. Jag betalar för fem nästa gång.
Stanna på vägen som du har valt.
Om tillräckligt många följer rebellen
så kan vi slutligen uppnå storheter.
Crowley hade rätt. Vi var rebeller.
Vad spelar det för roll om vi går under? Vi fortsätter med det vi gör bäst:
Hitta band som var jävla genier!
Vi kör tills hjulen faller av den jävla bussen!
Till övermåttligeten. Tydligen leder den till visdomens palats.
-William Blake? -Äktenskapet mellan himmel och helvete.
Han kunde lika gärna ha beskrivit nöjesindustrin.
Hur höll du skivbolaget vid liv?
Jag har en dröm! Vi klarar det, grabbar!
Jag gav ett tal om att dra åt livremmen, hitta pengar var det går.
Möta skivsäljarna, sätta upp fler affischer.
Kämpa för livet och all sån skit. Då säger Ed av alla en sak.
Eller...
-Margaret Thatcher hade introducerat... -...företagsstöd under sin regering.
Man kan få 40 pund extra i veckan. Det är gratis pengar.
Vem hade trott att jag skulle stå i skuld till den här häxan?
Jag skämtar bara. Det här hände aldrig.
Drev du Creation Records på 40 pund i veckan?
Vi var världens coolaste skivbolag och tanken var tom.
Vi gör vad vi kan för att ta oss någonstans.
Varför är han så populär hos kvinnorna?
Vill du veta varför? Därför han lyssnar, eller låtsas lyssna.
-Ja, det är ett dåligt exempel. -Vart fan tog du vägen?
Men varför det? Se på henne, hon kommer inte ligga med honom.
Han har bättre odds än dig när du pratar med snubben som dansar själv.
Trevligt samtal. Beklagar att din pojkvän är ett kukhuvud.
-Det är en stor dag i morgon, okej? -Ingen fara. Jag vet vad jag gör.
Är det säkert att jag inte ska följa med?
-Ursäkta mig. -Alan-jävla-McGee.
Jag ska inte snacka skit. Du vet vad vi sysslar med.
Och du vet att vi är jävligt bra på det.
Vi måste erkänna sanningen, Al. Du har ett riktigt coolt skivbolag.
Och med vårt stöd kan du bli en mycket förmögen man.
Så vi ägs av ett företag.
Men de låter oss göra som vi vill.
Kostymerna låter oss vara ifred för att skapa rock and roll.
-Toppen. -Bra! Fan! Ja!
I slutändan är vi likadana. Rebeller.
Skillnaden är att jag sköter min roll inifrån.
Det är enda sättet att få resultat.
Är du säker? Folk brukade säga till mig: "Du, Mitch...
Du hade ett coolt skivbolag. Vad hände med det?"
Mitt svar: "Coolt är toppen, men det gav mig inte ett slott i Ardennerna."
Eller en adress på Primrose Hill.
-Jag har en vild fantasi. -Alla vill bli rika, Al.
Så vad gör det om man blir rövknullad lite då och då?
Till en början gör det ont, men det är en smärta som man glömmer.
Som barnafödsel.
-Är du okej, Al? -Ursäkta? Ja.
-Vad sa du? -Jag frågade om vi har ett avtal.
Kostymer förstör allt som är coolt.
Vänta, så du avvisade ett stort skivbolag och gick till en lånehaj?
Ja. Företag vill äga dig för evigt.
Lånehajen vill bara ha tillbaka pengarna. Det är ett ärligare avtal.
-Om du inte betalar... -...bryter de benen på dig.
Men till slut skrev du ett avtal med ett företag.
Till slut, men på våra villkor. Vi gjorde det för bandens skull.
Vi fick några mindre hits och jag kunde betala skulderna.
Fittan med hockeyfrilla kunde dra åt helvete.
Jag behövde inte ett slott i Ardennerna, vart det än är.
Jag behövde bara några grönt, ladd, tjack,
brunt, kola, pulver, snö,
syra, lucy, stenar och te.
Allting var som det skulle.
Hur länge har han varit i den jävla studion?
-Vilken studio? Det är deras femte. -Kevin Shields är ett geni.
-Håll käften, Ed! -Han slaktar oss.
-Inspelningen kostar redan 250 000 pund. -Han kommer ruinera oss.
Det finns inget jävla slut i sikte.
Joe... Gå ner dit och sätt dig vid mixerbordet. Du är lysande vid det.
-Du kan fixa det innan veckan är över. -Han släpper inte in mig.
-Han svarar inte ens i telefonen. -Han har en tydlig vision.
Käften, Ed. Han har ett hål i huvudet när jag är färdig.
Jag har fått ta ut ett nytt bolån.
-Jösses! -Jag vet!
Äger du ett hus?
Jag tål inte mer. Min mamma är sjuk och det pengaslukande geniet
svarar inte i telefonen! Fan ta detta!
-Ursäkta, kan jag hjälpa dig? -Jag ska träffa mitt band.
-Vilket band? -My Bloody Valentine.
-Visst. Är du Alan McGee? -Ja. Kan du släppa in mig?
Jag har blivit tillsagd att inte göra det.
Tillsagd att...? Av vilka?
Bandet. Mr Shields.
Dra åt helvete! Vem tror du betalar för studion?
Vem tror du betalar din lön? Gå in dit och dra ut den jävla fittan!
Om du inte lugnar dig, så måste jag ringa polisen.
Bra idé. Ring dem. Jag vill anmäla ett rån!
Det är mitt jävla namn! Ni har fått allt jag har!
Självklart är han ett geni, men två år?
Det handlar inte om pengarna, men det kostar oss en halv miljon.
Men det som är värst är att vi trodde på honom och blir behandlade så här.
Jag vet att han är en pionjär. Jag vet att han tänjer på gränserna.
Jag vet att han skapar framtidens musik.
Men när det väl är färdigt är framtiden redan det förflutna!
Vi kommer vara döda! Jag förstår att konst kräver sin tid
men två veckor för att spela in en enda låt?
-Tack. Om ni släpper av mig här... -Vi är ingen taxitjänst.
Vilken jävla skit!
Men ur det negativa kommer det positiva.
-Vad är det här för jävla plats? -Ungdomarna hänger här.
Det här är min hemmaplan.
Bez. Det här är Alan. - Alan, Bez.
Det kallades acid house och jag uppskattade energin.
Vad dricker du? Vad är det där?
-Vad är det? -Ecstasy.
Ingen drack något. Bara vatten.
-Återfuktning. -Jag avskyr fan vatten.
Ge den 20 minuter.
När ecstasyn kickade in förstod jag plötsligt allt.
Förr var det billig speed som tillagades i badkar.
Eller receptbelagd medicin. Dixies, Bombers.
Båda är ganska antisociala.
Ingen hade råd med kokain. Det var alltför fint.
Men det här? Billigt och vänligt.
En uppenbarelse och en revolution.
På ett ögonblick blev allt tydligt.
Popkulturen dör aldrig.
Den återföds. Allting kommer att lösa sig.
Framtiden är här, Ed.
Vi måste få hit Bobby, Gillespie. Han kommer älska det.
Och sen säger Ed av alla igen:
Vi borde släppa acid-skivor.
-Ed, du är ett geni! -Jag har redan planerat allting.
Vi kan ta ljudeffekter från filmer och jag känner alla DJ:s.
-Vad spelar du för musik? Den är grym! -Det är en diskmaskin...
Men till alla dessa skivor... Hur fan hittar vi artisterna?
-Manchester. -Manchester?
Om jag beställer en kycklingmacka och en äggmacka...
-...vilken tror du kommer först? -Vad?
Skit samma.
Alan! Är han här inne? Är han ensam?
-Han har stuckit. -Vart då?
-Alan. Han har stuckit. -Vad menar du med stuckit?
-Stuckit till Manchester. -Vad då? För ett möte?
Alan anser att han måste simma i havet som kallas acid house.
Jag undrar var han lärde sig det. Det är hans jävla fåneri.
Alan behövs inte i Manchester. Han behövs i London med oss.
-Vi har ju ett skivbolag att driva! -Lycka till att hämta hem honom.
Drogerna är bättre där.
Hur kan småfiskarna simma med hajar utan att bli uppätna?
Jag kunde bli som BMG. De är en stor vithaj.
Om de upptäcker en ny stil, måste ett rövhål ta det till chef rövhål
som måste ta det till ordförande rövhål och om advokat rövhål är överens,
så går det till marknadsförare rövhål och när alla har fingrarna i röven
så startar de kanske ett band och då har tåget redan gått.
Med Creation var det bara jag och jag är på plats.
Jag hade första val. Artisten skrev kontrakt,
var i studion, tryckte skivor och spelades i klubbar
innan företagen hann öppna en flaska chardonnay.
Du lämnade företaget och alla saker utan någon varning.
Ja. Det är rock and roll. Ta bara en väska och stick iväg någonstans.
-Ingen planering eller packning. -Inte när man driver ett företag!
Pojkarna skötte det. Dessutom var jag fullständigt återhämtad efteråt.
Jag behöver kontraktet till Polygram nu!
Företaget stod vid undergången och det hettade under läderbyxorna.
-Men vi kom undan med det. -De blir större än U2, din fitta!
Nej, men jag ser det framför mig på svart och vitt.
Creation Records? Alan McGee?
McGee! Det är jag!
Ed! Ed! Lite hjälp här! - Flickor...
Teenage Fanclub är mitt band.
Då ringer jag fan upp igen!
Hallå?
Ja. Jag kommer direkt.
Ordna ett flyg till Glasgow!
Nej, i morgon är försent.
-Kompis, kan du köra mig till Glasgow? -Glasgow?
-Kompis, stoppa tåget! -Lugna dig. Det går ett om en halvtimme.
-Tack och jävla lov. -Det är nattåget, men du kommer fram.
Nattåg?
Fan!
Susie! Laura!
Hon har gått bort.
-Jag försökte. Det fanns inga flyg. -Det gör ingenting, Alan.
Det fanns inga flyg.
Du är här för begravningen.
-Vilken låt var det? -Jag kom precis på den.
Kom på den? Vet du något som jag inte vet?
Jag tror nog inte det.
Du har säkert fått det från min sida av familjen. Inte din pappas.
-Herregud, nej. -Fortsätt öva, min son.
-En dag blir du en stjärna. -Jag hoppas det.
Alan, jag har lagt lite pengar åt sidan. Det är inte mycket, men ta dem.
-Mamma, du behöver inte göra det. -Ta dem, så du kan flytta till London...
...och kom igång.
Följ dina drömmar och kom tillbaka hit som en stor popstjärna.
Visa din pappa vad du kan. Visa alla.
-Du kan banka för allt du kan! -Släpp in mig!
Nej, det tänker jag inte, John McGee! Du har krossat mitt hjärta!
Du har rört Alan för sista gången!
Du skulle orsaka bråk i ett tomt hus och nu får du mig fan att svära!
Du är bara svartsjuk eftersom Alan är annorlunda!
Han är konstnärlig! Han har fantasi! Medan du saknar det fullständigt!
-Alan, kommer du? -Ja.
Det var chockerande...
Tack så mycket för att ni kom. Jag uppskattar det.
-Hur mår du, Alan? -Jag har en bultande huvudvärk.
Jag ska hämta ett glas vatten, okej?
Där står du och tar droger under din mammas begravning, alltså.
Pappa, det är paracetamol. Han har haft huvudvärk.
Pappa, snälla... Pappa. Pappa.
De säger att förutom att förlora ett barn,
så är den största sorgen att förlora sin mamma
och nästan alla tvingas uppleva det.
Jag önskar att vi begravde den surmulna jäveln istället.
Din jävla rödluva.
Hur mår du, kompis?
Jag beklagar allt detta. De insisterade att stanna.
Jag kan kasta ut dem om du vill.
Låt dem sova.
Vi levde rock and roll mer än banden.
Men det måste ha gjort det svårare att få saker gjorda?
Egentligen inte. Vi gjorde bara något om vi verkligen trodde på det.
På något sätt kunde albumen bara dyka upp, materialiseras...
...och plötsligt förstod vi allting.
Ni har fan gjort det! Det blir en av de största skivorna i rockhistorien!
Och det är mina kompisar från plugget!
Fy fan! Du är jävligt grym!
Killarna kommer att bli större än U2!
Jag önskar att du hade gått med som en del av Creation och...
Fan heller. Jag har bara en njure. Ni hade blivit min död.
Är du galen?
Men vi hade blivit ett offer av vår egen framgång.
Tre album med internationell framgång. Det gick fantastiskt.
Men vi behövde fortsätta framåt.
Inte för oss själva, utan för banden som hade stannat hos oss.
Artister som aldrig övergav oss, men förtjänade att höras av världen.
Vi hade inget annat val än att ta emot Sonys pengar.
Tiden var inne att sluta larva sig och växa upp.
DENNA DROGFYLLDA ROMANS KAN INTE FORTSÄTTA
Så vad gör det att ett företag äger oss? Vi får göra som vi vill.
Kostymerna lämnar oss ifred, så vi kan skapa musik.
Jag är en rebell. Jag sköter mitt inifrån.
Sony brydde sig inte om att vi var världens coolaste skivbolag.
Och all uppskattning från kritiker betydde ingenting för dem.
Vi behövde ge dem ett band som skulle sälja mångmiljoner.
Ett band som rättfärdigade investeringen.
Jag är en snål jävel. Den söndagen var mammas årsdag
och jag skulle besöka min pappa och mina systrar.
Jag hade inte packat något. Inte ens en tandborste.
-När avgår nästa tåg? -Det här var kvällens sista.
-Nästa går klockan 6 i morgon. -Då tar jag denna! Vänta!
-Ledsen. -Du igen, din jävla fitta!
Den här paragrafryttaren vet det inte, men han förändrade historien.
Fan! Dra åt helvete!
Hur är det, Susan? Jag missade det jävla tåget.
Har du några planer?
Om du inte fått nog av mig, så spelar 18-Wheeler på King Tut's.
Vi kan gå tidigt och se vilka andra som är där.
Kom igen, Alan. Pappa har aldrig visat ömhet.
Det är försent för ömhet. Jag vill bara få ett erkännande.
Han tror fortfarande att jag är en vilseledd punkare.
Han ser att det går bra för dig. Han är bara sliten.
-Sliten? -Han förstår inte musikindustrin.
-Han fruktar att det ska falla sönder. -Han vill att jag ska falla sönder.
-Men jag plockar alltid ihop mig själv. -Han vill bara att du har jobbsäkerhet.
Säkerhet? Snacka om vilseledd.
-Mitt företag blev köpt av Sony, för fan. -Jag vet.
Du är Thatchers våta dröm, inte sant? Du har blivit en entreprenör.
Jag bryr mig inte vilka ni känner. Ni är inte bokade, så ni spelar inte.
Kläm in er? Jag ska klämma min näve ner i halsen på dig.
-Vad dricker du? -Vodka tonic. Jag tar ett bord.
Jävla fittor!
Dubbel vodka tonic och dubbel Jack Daniel och cola, tack.
Hallå! Du är Alan McGee. Framgångsriksagan från trakten.
-Vad för dig hem, kompis? -Bara lite familjeaffärer.
-Är några av dem dina? -Ja, 18-Wheeler.
Och min vän, Debbie, spelar också. Vad hände vid dörren?
Nåt band från Manchester snackade något om att de skulle spela ikväll.
-Men det är första gången jag hörde det. -Det verkade nästan bli slagsmål.
Förhoppningsvis inte ikväll. Jag har inga dörrvakter, men berätta inte det för dem.
Bäst att du ger dem en chans. Du vill inte göra dem arga.
-Tro mig. Jag bodde i Manchester. -Jag ska ge dem 20 minuter.
Då får DJ:n en chans att skita.
-Vad kallas de? -Det är ett skitnamn.
Oasis.
Malcolm. Malcolm.
Ta en cigg.
Ni har 20 minuter. Förstått?
Vi öppnar med ett band som borde kallas "Jävla fräcka idioter".
Välkomna Oasis till scenen.
Sätt fart.
Du pratar om ett erkännande från pappa, men du struntar i din egen son.
Han är bara barnet och en del av din familj.
Pappa får inte träffa sitt barnbarn. Tror du att han inte känner sig sviken?
På tre år har Oasis gått från nysignerade till att bli en av rockmusikens giganter.
Årtiondets konsert. Oasis spelar för 250 000 fans.
De har spelat för en tredjedels miljon inom den senaste veckan.
Jag vet inte några tonåringspojkar som inte skulle vilja vara dem.
Alla tonårsflickor ville gå ut med Liam Gallagher.
Noel, jag älskar dina ögonbryn! De är sexiga!
Det ärligaste bandet på planeten.
Vi är inte popstjärnor. Vi är killar.
Snyggt!
-Hörde du? -Ja. Bra band.
Bra? De är helt jävla fantastiska.
Du. Kom hit. Vem kan jag prata med?
Landets ledare? Joan d'Arc.
Den enda vettiga fittan i gruppen.
Vill ni ha ett skivavtal? Jag heter Alan McGee...
Vänta lite.
Jag vet vem du är.
-Ni är väl inte bundna till någon? -Nej.
-Har ni en manager? -Nej. Jag har ett band.
Jag behöver inget band. Jag hörde tillräckligt.
Lugna ner dig. Drick upp och ta emot bandet.
På bandet fanns nästan hela "Definitely Maybe".
Världens snabbast säljande album. 25 veckor på topplistan.
Rock and roll-stjärnorna!
Noel hade skrivit låtar sedan han var 16.
Och Liam, Liam var född till att bli rockstjärna.
Välkomna Oasis till deras TV-debut!
Vi är huvudakten på nästa ställe, så vi måste sticka.
Stort fan av ditt skivbolag.
Det handlade om rätt plats vid rätt tidpunkt.
Dra åt helvete!
Jag var menad att missa tåget.
Somligas öde var att träffa vissa andra eller resa till främmande länder.
Hela mitt liv ledde till att jag missade ett jävla tåg.
Nu hade du ett av världens största band.
Till slut. Större än U2.
-Vart leder det? -Till en fest på Sunset. Kommer du?
Jag skulle älska det, men jag har en deadline.
Kan vi träffas när jag är tillbaka i London?
Absolut. Om det finns något jag älskar mer än att bli omtalad...
-...så är det att bli omskriven. -Jag önskar bara att jag kunde skriva det.
-Vad snackar du om? -Artikeln blir mest bilder.
Be dem att fara någonstans. Säg till Rolling Stone:
"Alan McGee är däruppe med Brian Epstein.
Han är en av historiens största rockmanagers."
-Jag skulle säga det. -Du är så blygsam.
Blygsamhet leder ingenstans.
Varenda jävel därute vet att jag saknar talang.
Men jag drar nytta av situationen.
Jag får saker att hända.
-Ren beslutsamhet. Jag fattar. -Det gör du.
När vi träffas i London kanske jag kan skriva något som matchar ditt ego.
Det är ett nobelt mål. Lycka till med det.
Kan jag få mina solglasögon?
Tack. Ha det så trevligt på festen.
Som sagt var: L.A. De själlösas land.
Idioternas land och förrädarnas land. Fyllt av wannabes.
Noel och Liam brukade slåss.
-De slog ner varandra på scenen. -Visst...
Vad hette managern? Alan McGee?
Snygga skor.
Tycker du om dem? De är från Japan. De överlevde Glastonbury mirakulöst nog.
-Är du engelsman? -Skotte.
Ligger Glastonbury nära Liverpool? Jag älskar The Beatles.
Det är en festival. Som Burning Man, fast med regn, lera och hemska toaletter.
-Coolt. Så varför är du i L.A? -Affärer.
-Så vad sysslar du med? -Jag äger ett skivbolag.
Det var intressant för jag är sångare och låtskrivare.
Dallas.
Kan du lyssna på min skiva?
Den behöver finputsas, men mitt nummer finns på baksidan.
En av tre saker kan hända nu.
Hon får vad hon vill.
Jag får vad jag vill.
Jag är en blandning av Joni Mitchell och Patty Smyth.
Creation vore perfekt för mig.
Hur vet du att jag äger Creation?
Eller så går vi våra skilda vägar.
Försök inte lura en lurendrejare. Mitt folk lyssnar ständigt på nya skivor.
Tack.
Jävla rövhål!
Al!
Ser ni den här muppen? Han kommer förändra mitt liv, men inte till det bättre.
Fy fan!
Jag mindes inte hans namn.
När man har tagit tillräckligt med droger så öppnar man bara munnen
och säger det första namnet som dyker upp.
Läget, Ralph?
Häromdagen pratade jag med den där långa jäveln med grisögon.
Vem bryr sig? Hur mår du, vännen?
-Bara bra, Ralph. Du? -Riktigt bra, faktiskt.
-Hur var det på rehab? -Fantastiskt. Bästa någonsin.
-Jag är tillbaka som producent igen. -Skämtar du?
En liten fågel viskade till mig att du krossar musikindustrin.
-Jag ska ta över världen. -För blygsamt.
Något uppiggande?
-Jag ska leva och dö i L.A. -Det finns miljontals Ralphs i L.A.
Snobbar som hoppade av skolan för att bli producenter i Hollywood.
Jag förlorade arvet, men vem behöver ett jävla slott?
Ingen har någonsin sett något som han producerat.
Vi sågs bara i någon bortglömd bar, men sådan är saken med kokain.
Man sniffar det från toalettstolar med främlingar som blir ens bästa vän.
-Vad handlar din nya film om? -Jag träffade en charmör från Compton.
Han kallades Herkules.
Det här stället är fruktansvärt. Vi sticker till en annan klubb.
-Klubb? -Den ligger inte långt borta.
-Då sticker vi. -Städa efter dig. Så ja.
Jösses...
Kan du öppna ett par öl?
Det här är vad staden handlar om.
Så vad är det för film? Är det någon slags dokumentär, eller...?
Nej, det är en biografisk film. Berättelsen om en mans otroliga liv.
Han betalar för hela köpet, men det handlar inte om fåfänga.
-Forrest Gump möter Boyz in the Hood. -Forrest Gump? Vad då?
Snarare en svart Forrest Gump med bra musik.
De får sjunga sina låtar och ta bilder på lekplatsen.
-Jag avskyr biografiska filmer. -Förhoppningsvis sjunger de bättre än du.
-Vi får se. Behöver du musik? -Din musik? Bara om du blir svartare.
Herc, min broder.
Detta är min goda vän, Alan. - Var är du?
Han är en stor spelare i musikindustrin. Enorm.
-Slå er ner. -Tackar.
Hej. Hur är läget?
Har Ralph berättat att han spelar in en film om mig?
-En film? Ja. -Det är en sann berättelse.
-Från fattigdom till rikedom. -Men Alan är som du, Herc.
-Han kommer från ghettot. -Vad?
I Storbritannien kallas det för kommunala bostäder, men det är detsamma.
En massa fattiga människor som tvingas bo i misär.
Jag vill resa till Storbritannien, men inte för stunden.
Snuten låter mig inte lämna landet.
Snuten är ute efter Herc, Alan. De lämnar honom inte ifred.
De vägrar ge brodern en chans.
Ta er till VIP:n.
Vi ses. Du...
Den här vägen.
-Vad händer? -Vad du än vill, min vän.
Det som händer i Compton, stannar i Compton.
Damer, detta är min vän, Alan. Han är fruktansvärt blyg.
Nämen, Törnrosa. Välkommen tillbaka.
Detta är Maurice. Ett jävla geni.
Jag sa att du kanske skulle erbjuda honom ett skivavtal.
Maurice, du har väl inte redan ett skivavtal?
Fan, jag tänkte inte på det. Han har kanske redan ett skivavtal.
Vad fan... Ralph!
-Ralph, kan jag få prata med dig? -Visst.
Som lovat ska du vara med på soundtracket. Jag svär.
Hur hamnade vi i en jävla crackhåla?
Jag vet. Asgrymt, eller hur?
Alan, ingen skulle råna dig. De vet att jag känner Herc.
Där ligger ett underbart horhus som jag brukade besöka.
Jag brukade äta frukost följt av ett lyckligt slut.
-Kör mig till hotellet. -Som du vill, farfar. Så ja.
Tyvärr kan jag inte köra upp för backen. Bilen är något opålitlig.
Bättre ute än inne, som mamma brukade säga.
Ikväll blir det en ljuvlig fest i Topanda.
Anordnad av en porrfilmare jag känner. Flickor överallt. Vad säger du?
Bäst att jag står över.
Jag slår en signal senare om du får tillbaka staken.
Senaste nytt: Undantagstillstånd råder i Kalifornien.
Hem har förstörts.
Obligatorisk evakuering...
Jag tror inte att någon känner som jag känner för dig.
Utmattning. Panikanfall. Det är ett sammanbrott, Ed.
Rock and roll:en kom tillslut ikapp mig.
Jag stannar vid din sida så länge som det krävs.
Du måste hjälpa mig hem. Jag kan inte stanna på den här onda platsen.
Du, hur mår du?
Varmt och skönt. Du klarar dig, kompis.
-Bara lite valium. -Du behöver inte det.
Flygrädsla orsakar av rädslan att man inte har kontroll.
Det i sin tur orsakas av rädslan att man inte förtjänar sina tillgångar.
Och det leder till en massa saker.
Omåttligt drickande, omåttligt konsumerande av droger
ur rädslan av att ta del av verkligheten.
För i verkligheten har vi inte kontroll.
Därför gav Herren oss våra egon.
Så vi känner att vi är betydelsefulla.
Så vi känner att vi har kontroll.
Det är djupt, Ed.
Så många människor älskar dig. Så många.
Du får all den hjälp du behöver.
Jag vill bara att du kryar på dig, Alan.
Den här hålan var svår att hitta.
Jag undviker centrala London nuförtiden. Hur länge stannar du?
Fyra dagar. Jag skriver om Bono åt Rolling Stone.
-Det har gått flera år. -Så sant.
Det går bra för dig. Jag har läst mycket av dig.
Artiklarna om Lou Reed och Michael Ronson.
Läste du dem?
Jag hörde att Bill Clinton övernattade hos dig.
Han letade efter gratis boende. Han är en snåljåp, precis som jag.
Jag tror att någon från Labour ordnade det.
Jag ville fråga dig om det.
Du hade tagit det lugnt ett tag.
Kalla det för vad det var: Ett sammanbrott.
Torgskräck.
Eller agorafobi, som amerikanerna kallar det.
De får det att låta som en fin ull.
Men det är inte mjukt. Det är rädsla och förskräckelse.
Det omger dig och finns på avstånd. Helt förjävla hemskt.
Jag gick på terapi.
-Bli bara bättre. -Visst.
Vi ses snart.
Fan!
Kom in, kom in.
Å nej, nej, nej. Här.
Ledsen.
Ingen fara.
Förutsägbart, va?
Jag antar att jag kände mig under hård press.
Mina föräldrar är framgångsrika och jag ville göra dem stolta.
Fast ständigt.
Läste du informationen om Anonyma Alkoholister?
Jag säger som Groucho Marx. Jag vill inte gå med i en kult som släpper in mig.
De är inte en kult.
Jag började självmedicinera.
Prozac, valium, betablockerare.
Detsamma, fast jag skrev ut recept till mig själv
till ecstacy, speed, kokain, acid, whiskey så gott som varenda dag.
Jag har försökt få tag på dig. Var har du varit?
Jag har någonting här som piggar upp dig.
Om langare hatar något mer än att inte få betalt, så är det att få betalt.
Om du står i skuld har de kontrollen. Om du betalar förlorar de räntan.
-Du behöver inte betala än? -Hur mycket är jag skyldig dig?
De är precis som bankirer. Det är samma uppgörelse.
-Men Alan, du är min bästa kund. -Nu är vi kvitt, okej?
-Ge mig pengarna för denna nästa gång. -De har bara en bättre produkt.
Helvete!
Det är Alans langare. Han är väl inte i köket?
Var är han?
Min langare kom förbi. Jag spolade ner det i toaletten.
Dina var i alla fall utan recept.
Vilka hjälpmedel vi väljer att utnyttja har ingen betydelse.
Det viktiga är att vi lär oss varför vi behövde hjälpmedlen från första början.
Utbildning och utbildning.
Susan har träffat en läkare. Han har en egen mottagning.
Hjälpmedel? Oasis var planetens största band.
Och där låg jag. En skälvande, nedbruten man.
Som om jag anordnade en enorm fest, men var för bakfull för att vara där.
Var jag festens ande? Den gåtfulla, men frånvarande skaparen?
Sanningen är att ingen brydde sig.
Festen fortsatte vare sig jag var där eller ej.
-Vad fan? -Jag bytte ut det mot kallt te.
Du är en man. Det är upp till dig vad du gör med livet, min son.
Jag vill inte att det ska låta fel, men...
Fortsätt.
Men i slutändan så var det roligt.
Det var rena nöjet. Jag hade råd med det.
Jag riskerade bara mitt eget liv. Om någon hade sagt:
"Alan, all den där skiten kommer att krossa dig en dag:"
Sanningen är att jag hade gjort det ändå.
Och vet ni vad?
Om jag inte vore en fjäderviktare, så skulle jag inte sitta här
i vår cirkel av...någonting. Jag hade varit därute.
Jag hade varit därute med mina polare.
Om jag var lika tålig som rockstjärnorna hade jag tagit allt jag fått tag på.
Det var oerhört...tråkigt.
Det är bara ljud. Lägg tillbaka det.
Musik är inte vetenskap. Varför kan ett visst ljud...
Namnet förändrar uppfattningen av saker.
När man säger sammanbrott tänker folk dårhuset.
Men rehab är coolt.
Jag har flera miljoner på spel och det är bara ljud
som inte går att kvantifiera. Det skulle driva vem som helst galen.
Du är en av industrins offer. Det är ett medlemskap
i rock and rollens dödliga klubb.
-Jag kan komma tillbaka imorgon. -Nej, jag klarar mig.
-Alla frågar om dig. -Jaså? Vad sa du?
-Att du är sjuk. -Berätta bara sanningen.
-Det är inget att skämmas för. -Vad? Att du är på rehab?
Ja. Det är äkta rock and roll.
Tack och lov. Jag hade snart slut på sjukdomar.
Jag sa till The Guardian att du hade hemorrojder.
-Vad fan, varför sa du det? -Jag hade det.
Kunde du inte komma på något sexigare än hemorrojder?
Vi kanske ska säga att du får plastikkirurgi på din penis.
Okej, säg att jag har en liten kuk. Hur är det sexigt?
Nej, nej, nej. De gör din penis mindre.
Herregud, Dick! Berätta att jag är på rehab. Håll min kuk borta från pressen.
Okej.
Det här var adresserat till dig.
New Labour?
Men det fick mig att lämna berg- och dalbanan ett tag.
Men så snart jag var ute behövde jag återkoppla mig till branschen.
Jag började se mina band igen. Det kändes konstigt nykter.
Jag var samma Alan, fast nu mindes jag allt dagen efter.
Och det mesta var inte värt att minnas.
Du måste vara i din egen värld. Lös det, liksom.
Alla får höra att de är värdelösa. Man måste bevisa motsatsen.
En dag kanske de lyssnar. Ha det bra, Alan.
Hur är han?
Och jag förlorade Joe. Creation blev för städat för vår anarkist.
Dick kunde nog inte klämma fram mer.
-Det är säkert en förmögenhet. -Snälla, stanna.
Nej, det är inget för mig.
Jävla rock and roll. Alla kukar i kostymer.
En sista sång.
Så stack han. Världens rikaste anarkist.
Och okonventionell som han var gifte han sig med en dvärg.
Vet du vad, Ed?
Jag insåg just...
...att jag inte känner någon här.
Du avskydde Sony.
Det fanns inget hat. Jag hade gett min leksak till de äldre killarna.
Plötsligt hade jag inget att leka med.
Började du med politiken då?
De säger att politik är rock and roll för fula.
Jag började umgås med Malcolm McLaren.
Sex Pistols var mitt favoritband och jag idoliserade honom.
Vardaglig leda är dödande, Alan. Allt som jag har gjort,
affären, kläderna, Sex Pistols, operan, hiphop, konsten...
Allting var för att motarbeta tråkigheten.
Ända sedan människan lärde sig att bygga skydd och klä sig,
har tråkigheten visat sitt fula tryne.
All kreativitet och kultur uppstår som en motreaktion till tråkigheten.
Du har upplevt hedonism.
Nu behöver du något för att inte falla ner i den klaustrofobiska bekvämligheten.
Vi är alkemister som skapar magi.
Vi tar tråkigheten och väver den in i ett spektrum.
En gåva som vi skänker.
Vi är mästare av andras öden.
-Du har väl alltid röstat på Labour? -Mamma röstade alltid på dem.
-Vad tror du om Tony Blair? -Han kan vinna valet åt dem.
-Höll Noel med dig? -Noel är som jag.
Kul för honom.
Vi kan hjälpa till. De älskar oss och vill att vi blir inblandade.
Man kan inte bestämma över honom.
Den brittiska musikindustrin drog in åtta miljarder pund...
Men med fakta på bordet kommer han att göra som man vill.
-Vi representerar den coola skiten. -Fast de vann ändå inte valet.
Men de vinner den här gången. Det är tydligt att det är rätt idé.
Och vinnaren är...Oasis!
Politik skiljer sig inte mycket från nöjesindustrin.
Sju personer härinne skänker hopp till landets unga.
Det är jag, min bror, Bonehead, Guigsy, Alan White, Alan McGee,
och Tony Blair.
Så stig fram och skaka hans hand.
Eftersom det handlar om att sälja ett koncept?
Precis. Paketera och sälj.
Alastair Campbell, kommunikationschef. Vi talades vid på telefon.
Och du är Alan McGee.
-Var är Tony? -Tyvärr kunde han inte komma.
Har du träffat Peter Mandelson? - Mandy!
Vi har Peter att tacka för moderniseringen av Labour.
Mannen är ett politiskt geni.
-Peter. Alan McGee. -Grymt. Kvällens huvudperson.
Jag såg fram emot att träffas. Vi uppskattar din hjälp.
Är det verkligen en bra idé att artister involverar sig i politik?
Tror du att du kan påverka en framtida regering?
Vad har du att tjäna på det, McGee?
Vi är alla stora fans av The Oasis och The Blur.
Blur är inte ett av mina band.
Allt är samma britpop, eller hur?
-Spice Girls? -Nej.
-Dumbom. -Tack, söta du.
Återigen räddar han mig från förnedringen.
Jag har inget att tjäna på det, men jag betalar inkomstskatt.
Den ska användas för att hjälpa de mindre lyckligt lottade.
Jag vill att andra ska få en chans.
-Jag förväntade mig inte detta. -Jag förstår det.
Jag kan inte föreställa mig någon av er i mitten av en demonstration.
New Labour. Modernisering.
Förstår du varför vissa ser detta som ett publicitetstunt?
-Något som skapar hype? -Creation Records behöver ingen hype.
Vi driver världens största band.
Alastair vill diskutera kampanjlåten med dig.
Vi förväntar oss något stort.
Innebär det att du kommer ställa upp i valet en vacker dag?
Jag? Fan, skämtar du med mig?
Vi besvarar inte fler frågor nu. Alan är en upptagen man.
Jag trodde verkligen på Tony Blair.
Han ville skapa något av partiet utan att skrämma bort arbetarklasserna.
Är det kampanjlåten han valde?
Det är housemusik för folk som hatar housemusik.
Någon i Peters grupp föreslog att Oasis kunde göra en cover på den.
Det är bara skit.
Under en Labourregering kan saker bara bli bättre.
Vi hjälpte dem att vinna.
Vi blev bjudna upp till podiet. Alla såg oss på TV.
Allting var en del av cirkusen.
Men sen kom inbjudan till Chequers.
Den sittande premiärministerns rekreationsbostad.
Hallå, hallå.
Att vandra i kungar och ledares fotspår.
Som Churchill, Eisenhower, Gorbatjov.
-Visste du att Tony spelade i ett band? -Ja, jag hörde det.
Stora tänkare och världsledare diskuterade fredsavtal
och lagar för mänsklighetens bästa.
Kate, låt mig visa dig runt.
Du kommer älska det. Vi ses senare, pojkar.
-En liten grabb från Glasgow. -Vilket hem du har, Tony.
Det är lite för pråligt för min smak, men visst är det magnifikt.
I kungarnas hov.
Vi måste påbörja arbetet med stöd för arbetslösa musiker snarast möjligt.
Chris Smith är rätt man för det, men han är inte här.
Vad har vi här?
-Sir Jimmy. -Anthony, min kära pojke.
-Har du träffat Alan McGee? -Jag tror inte att han har haft nöjet.
Jimmy Saville.
-Läget? -Mr Britpop, antar jag.
Alla inom branschen visste det. Johnny Rotten sa det på BBC på 70-talet.
Det är svårt att tro att alla kungligheter och politiker inte visste något om det.
-Ursäkta mig. -Damernas rum är i hallen, unga dam.
Du vänjer dig vid landskapet under helgen.
-Tonys band hette Ugly Rumour. -Det stämmer.
Jimmy Saville.
En av historiens mest aktiva barnvåldtäktsman.
-Såg du hur Blair smörade för honom? -Det kryper i skinnet på mig.
Den ormen är den sjukaste fittan i hela nöjesindustrin.
Vad har vi gjort?
Prova kamomillteet. Det är fantastiskt.
Årtiondet började med en smäll.
Och slutade med en explosion.
Det vi tog från de tråkigaste fittorna på jorden...
...togs tillbaka och de tänkte inte släppa taget igen.
Kostymer förklädde sig som hipsters.
Och indie försvann bara.
De tänkte göra precis vad de ville.
Oavsett vad folket tyckte.
Nästa gäst är musikindustrins guru och tidigare VD för Creation Records
som gav oss Primal Scream, Jesus and Mary Chain,
och givetvis Oasis.
Han är politisk aktiv, ibland kontroversiell, och en god vän.
Det är så klart mr Alan McGee.
-Spela VT. -Ljus igång.
Alan McGee vars Creation Records sköt mot oanade höjder
när det tog honom från British Rail till ledaren av britpop.
Men enligt vissa slutade det med att han hamnade utanför
genom att sälja sina aktier till Sony...
-...innan han dödade företaget. -Vänta lite.
-Försöker ni sätta dit mig? -Han lämnade banden utan kontrakt.
-Vad är din första fråga? -Men en sak är säker:
Creation Records varade inte för evigt.
Stäng av oljudet!
Ni kan klippa in det senare. Vad är din första fråga?
Vad hände med Creation? Varför stängde du företaget?
Det var mitt. Jag skapade det. Ingen blev skadad.
Banden fick nya kontakt med Sony.
Vi behövde inte Creation.
Men varför döda företaget? Jag begriper det inte.
Varför inte? Jag byggde upp det största självständiga skivbolaget ur ingenting.
Jag upptäckte världens största band och återupplivade en döende industri.
CD-försäljningen gick upp 800 % mellan 1989 och 1999.
Och Storbritannien tjänade mer på det än på bilindustrin. Det var mina band.
Och alla andra: Pulp, Blur, Radiohead tjänade på det.
Jag fick hela landet att ta ecstacy och lyssna på dansmusik.
Sen fick jag dem att ta kokain och lyssna på rock and roll.
Sen blev jag politiskt aktiv och fick in några riktiga fittor i regeringen.
Mandy Mandelson, vilket fån.
Tony Blair, de låtsades bry sig om sociala orättvisor.
Fast egentligen ville de bara ha makt och tjäna pengar.
Vem tog fram stödet för musiker? Jag.
Trots George Martins protester. Jag förändrade det.
Blair fick mig bannlyst
eftersom jag hjälpte Malcolm McLaren till valet av Londons borgmästare.
Bannlyst? Tror han att han är påven?
Om de får en smak av makten så blir de verklighetsfrånvända.
Fan, se bara på mig - och jag drev bara ett skivbolag.
Jag vet hur de jävlarna tänker.
Så här är det, Gemma...
Det finns magi i vår värld.
Vissa är alkemists.
Det väljer dig. Du kan skapa saker av det.
Du frammanar öden.
Om jag hade ramlat av stegen som ung
hade världen varit en annorlunda plats.
Alla som jag rörde.
Alla som jag arbetade med.
Blev framgångsrika.
Du med, Gemma.
Du tjänade miljoner. Jag är som kung Midas.
Så ursäkta om jag är försiktig med vad jag använder den till.
Det är mycket att ta in för någon som inte har levt ditt liv.
Men varför förändrade du inte hur du passade in i din miljö
istället för att försöka förändra din miljö?
Vänner, familj, bygg en bro.
Försök inte förändra flodens flöde.
Ja, du har rätt.
Hör här... Ursäkta mig, jag är en idiot.
Släng den skiten. Vi tar det från början.
-Verkligen? -Spela VT, sa jag rätt?
Spela VT.
Nästa gäst är musikindustrins guru och tidigare VD för Creation Records.
Jag tror inte att det handlar om broar och floder.
Till slut insåg jag att jag ser det vi kämpar emot.
Pappa! Pappa!
Det är samma sak som driver oss framåt.
Och ibland kan det vara väggen som du lutar dig emot.
GRATTIS PÅ FARS DAG
Var en punkare. Var en poet.
Var politisk. Var snobbig.
Var stolt eller var fattig.
Var alltid en rebell.
För det finns alltid en anledning till det.
Tack, Glasgow. God natt.
"TROTS ALLA MINA SPRATT BRYDDE JAG MIG BARA OM MUSIKEN."