Noroc și bine v-am găsit în nordul extrem al Norvegiei! Mai precis,
pe al treilea cel mai nordic teren de fotbal din lume.
Ce înseamnă nordul extrem?
Înseamnă foarte departe.
Suntem la vreo 200 km nord de Cercul Polar Arctic.
Suntem mai la nord decât orice punct din Islanda.
Prin „teren de fotbal” vrei să zici o simplă toloacă?
- E teren în toată regula, nu? - Da.
Și cine joacă aici?
Echipa petroliștilor din Marea Nordului, selecționata platformelor petroliere.
- Echipa flotei de pescadoare. - Unde-s sătenii?
Tu du-te și adu mingea
și eu le explic telespectatorilor ce căutăm noi aici.
Vedeți dumneavoastră, ne aflăm aici...
Ne aflăm aici pentru că...
Era să mă ologești.
Pentru că, în anii 2000,
lumea raliurilor a lansat pe piață unele dintre cele mai palpitante
berline de familie, cu tracțiune integrală și patru portiere,
din câte s-au văzut vreodată.
Iar noi vrem să știm
care este cea mai bună.
MARELE TUR ÎI PREZINTĂ PE
ÎN
DRIFTING PRIN SCANDINAVIA
Iată mașina aleasă de mine.
Și, înainte să începem, dați-mi voie să v-o prezint!
Subaru Impreza este cea mai bună, și cu asta, basta!
Pe bune!
În acest moment a sosit James, cu unul dintre lucrurile sale preferate...
o opinie contradictorie.
Ai o mașină minunată, Hammond.
Subaru e superbă, dar nu se compară cu mașina cu care am venit eu,
un Mitsubishi Evo.
Da, dacă participi la o etapă specială de raliu
sau ești pe un circuit, Evo este fantastic.
Dar, ca să ajungi acasă, iei Subaru,
pentru că e mai potrivită pentru lumea reală. E mai calmă.
- Calmă? - Da.
Cine-și dorește o mașină de raliu calmă?
Fraierul ăsta!
Moment în care Jeremy ne-a demonstrat că n-a fost atent la ce a spus.
Salutare!
N-ai zis tu că trebuie să vii cu cea mai bună mașină de raliu?
Asta și e. E un Audi Quattro.
- Nu e niciun Audi Quattro. - Ba da!
Unde scrie „quattro” pe ea?
- Nu scrie. - Pentru că nici nu e!
- Ai văzut? - Stați puțin! Nu scrie
„ducele de Marlborough” pe ducele de Marlborough.
Dar știm că e ducele de Marlborough pentru că înaintașul său a câștigat o bătălie.
Și înaintașa acestei mașini a câștigat o bătălie.
- Ba, chiar două! - N-ai adus mașina care trebuie!
E o RS4.
- Astea-s de raliu. - Aia e din clasa mijlocie.
- Știți ce? Sunt mai în vârstă decât voi. - Și mai bătrân.
- Iar bătrânețea aduce înțelepciune. - Kilograme în plus.
Păr alb și subsuori transpirate.
- Recunosc că e cam greuță. - Serios? E grea?
Zise el, schimbând subiectul.
- E bună. - Scuze!
- Ce e? - Îmi bâzâie telefonul.
Inevita... Continuă!
N-avem scăpare.
- Poftim! - Da.
Știai tu bine. Da.
Dl Wilman.
Să vedem!
„Pentru a afla care mașină e cea mai bună,
„veți traversa ceea ce BBC și ziarul The Guardian numesc
„«ultima mare regiune sălbatică a Europei».
„Veți traversa Norvegia, Suedia și Finlanda,
„fără a coborî sub Cercul Polar Arctic.
„Va trebui să ajungeți la aeroportul Ivalo de la granița cu Rusia
„până sâmbătă, la ora 17.00,
„când decolează avionul de întoarcere în Regatul Unit.”
Prin urmare, trebuie să ajungem la linia de sosire în șase zile.
Cât înseamnă asta, 800-900 km?
- 150 km pe zi? - Peste 150... Într-o Subaru Impreza!
- Nu pare foarte dificil de data asta. - Dacă am fi în decapotabile...
- Avem tracțiune integrală... - Sau cu role.
Da. Berline cu tracțiune integrală care nu-s ale noastre.
- Nu pare să fie o ploaie de vară, nu? - Nu.
O luăm din loc?
- Da! - Da!
Maică măiculiță!
Fuguța!
NORVEGIA
START - SOSIRE
O luăm din loc, spre est, prin peisajul monocromatic al insulelor Lofoten.
Ajunși în acest moment, cred că e o idee bună
să-i avertizăm pe telespectatorii noștri profani
că urmează să pășească pe planeta pasionaților auto.
S-ar cuveni să vă explic că au existat
212 versiuni de Subaru Impreza de-a lungul anilor.
În fiecare an e lansat un model nou,
apoi o variantă ultimul răcnet a modelului respectiv,
după care, ediții speciale, limitate,
ale variantelor ultimul răcnet ale modelului nou.
Și fiecare membru al foarte activei și implicatei comunități Subaru
are o opinie solid argumentată despre care variantă e mai bună.
Pentru mine, asta este.
WRX STi V, ediție limitată, model 2003.
Iar ăsta este sunetul avalanșei de mesaje Twitter
din partea membrilor comunității Subaru, care îmi spun că mă înșel.
Știu foarte bine ce vrea să spună Hammond,
pentru că, de-a lungul anilor, au existat
zece variante de Mitsubishi Lancer Evo.
Iar fiecare variantă a fost lansată în diverse stadii de bricolare,
cu nenumărate accesorii, echipamente etc.
Dar, pentru mine, apogeul Evo a fost atins cu această mașină.
Evo VIII GSR.
Iar acesta este sunetul mesajelor de pe toate forumurile Evo de pe Internet,
care-mi spun că mă înșel.
Acest Subaru și Evoul lui James
au câte 276 CP.
În plus, regulamentul Campionatului Mondial de Raliu
prevedea o capacitate maximă a motorului de doi litri.
Poate avea turbocompresor.
Mașina asta are un motor de doi litri, supraalimentat, cu patru cilindri.
E pur-sânge, e specială, e robustă.
E special proiectată și construită pentru raliuri.
E marfă de marfă!
Eu sunt primul care să recunosc că modelele Audi rapide decepționează.
Din când în când însă reușesc să producă o bijuterie.
Mă refer aici la modelul Quattro original, cu 20 de supape,
la R8, evident, la TT RS și la ăsta.
Modelul RS4 din 2007.
După mine, cele mai bune trei motoare fabricate vreodată sunt: V10, de la Lexus,
V6, de la Alfa Romeo, și ăsta:
V8 de la Audi, cu o capacitate de 4,2 litri, aspirat natural
și 414 CP.
Doamne, cât îmi plac motoarele V8!
James, câte victorii are Evoul tău în Campionatul Mondial de Raliuri?
Mă bucur că m-ai întrebat, Hammond, pentru că știu răspunsul: 26.
Impresionant! Ditamai palmaresul!
Uite unul și mai impresionant. A mea are 46, adică mult mai multe.
Jeremy, câte victorii are Audiul tău în Campionatul Mondial de Raliuri?
Stai să mă gândesc!
Are... zero.
Da, zero. Zero barat.
Știi ce imagine-mi vine în minte când te văd într-un Audi non-Quattro?
Tu, intrând pe poarta fermei tale într-un Lamborghini Aventador.
Da, Lamborghini a făcut tractorul, dar mașina e altă poveste.
Poți să te ușurezi într-o ceșcuță de ceai Royal Doulton.
Da, au făcut și pisoare, dar ceașca de ceai e cu totul altceva.
E mult mai rapidă decât ale voastre.
Ba nu.
E cea mai rapidă mașină în orice mediu.
Nu știm dacă și într-un raliu, pentru că n-a participat niciodată.
Sincer să vă spun, nu e tocmai cel mai sălbatic loc în care am fost.
E drept, unele peisaje sunt fabuloase,
însă șoselele nu-s închise, văd stâlpi pe margine.
Da, sunt cam multe lucruri nesălbatice pentru o zonă sălbatică.
E prima dată când sunt derutat de alegerea celor de la BBC și The Guardian.
Încredințat că, în scurt timp, vom pătrunde în sălbăticie,
am oprit la un magazin de accesorii auto, să ne facem plinul cu provizii esențiale.
Aș dori să cumpăr un ștergător pentru o Subaru Impreza WRX STi, ediție limitată.
Eu vreau să văd dacă găsesc carduri SD, să ascult niște muzică.
Drace!
Sfântă Marie Mare! E ca pe patinoar.
Bun!
Fir-ar să fie!
- Nici nu trebuie să faci pași. - Credeam că în sălbăticie...
- Regizor la pământ! - Regizor la pământ!
Am da fuga să te ajutăm, dar nu putem.
- Ești teafăr? - Da. Continuați!
Încet și cu demnitate,
am ajuns cu bine la intrare...
Da-mi-aș palme!
Nu, n-a mers.
Nu merge.
... unde, slavă cerului, am avut parte de aderență.
Îmi place mersul. Fii atent!
Curat sălbăticie, nu? Oare vom supraviețui?
Acum îmi dau seama la ce se refereau BBC și The Guardian.
Ce-ți trebuie? Subaru.
Da.
Ce model e? Impreza de care?
- Outback, Impreza, Kombi. - WRX.
Modelul WRX STi V, ediție limitată din 2003.
Unul dintre cele 555 de exemplare fabricate în Japonia
- ... cu ocazia victoriei... - BRZ?
... din 2003, la categoria piloți, în Campionat Mondial.
G12, G22, G13 sau G23?
Nu știu.
- Nu știi? - Dar...
- WRX. Iat-o! - Da.
Am găsit. V-10.
Bun. Carduri SD.
Cum se zice „card SD” în norvegiană?
„Sunt un fraier.”
Bună ziua.
Card SD?
- Card SD? - Aveți?
Am o mașină destul de veche.
Jeremy?
- Ce e? - Spray de tracțiune pe zăpadă.
Scrie doar în norvegiană.
- Pentru că nu se vinde în... - Nu știm ce face.
Oare ce face? „Tracțiune pe zăpadă”?
Da, pulverizezi pe anvelope.
Pulverizezi pe picioare.
De ce ai pune ceară auto
- ... pe ceva... - Pulverizezi pe tălpi!
- Puțin... - Pe tălpile încălțărilor.
- Asta? - Cumpărăturile terminate,
am revenit la mașini.
Da!
Eu am apelat la sistemul meu integrat
de pulverizare lichide calde ca să-mi topesc cărarea.
Târșâit înainte.
Sunt un geniu!
Odată reveniți pe șosea, peisajul alb-negru a devenit și mai spectaculos.
Drace, fii atent la aia!
O pată de culoare însă tot era în peisaj.
Ați observat Volvoul roșu care ne urmărește
de când am părăsit terenul de fotbal?
L-am văzut când a venit. Sigur e aceeași mașină?
Cu cele patru faruri dreptunghiulare de raliu?
Da, e aceeași.
În curând, a început să ni se termine benzina.
De unde cumpărăm benzină în sălbăticie?
Poate vom fi nevoiți să o producem noi, din coajă de copac și șist.
Nu, nu e cazul. Am zărit o benzinărie.
MAGAZIN GENERAL
Și, cât ne făceam plinul cu combustibil și snacksuri...
MIȘCARE? CREDEAM C-AI ZIS „MÂNCARE”
... am observat ceva.
- James? - Da?
N-am mers tot timpul în linie dreaptă,
- ... așa că... - Da.
- Știi la ce mă gândesc? - Da.
- Dl Wilman. Da. - Dl Wilman ne-a asigurat
o mașină de rezervă, pentru că a presupus că, după...
Cât nu am filmat? Trei ani?
Crede că am uitat să conducem și vom face accident.
Hammond probabil că va și face. Hammond, ne-am dat seama de ceva.
Fii atent!
- Pariez că e mașină de rezervă. - Da.
E un Volvo cu trei, patru, cinci portiere.
Soră-mea a avut una.
Mărturisesc că e, probabil, cea mai proastă mașină
făcută în vestul Europei.
Și ne-a urmărit de la început?
Atunci, așa e.
Pe măsură ce am înaintat spre nord, vremea a devenit, în sfârșit, sălbăticuță.
Da, ninge.
Ninge.
Ninge întruna.
Iar asta m-a lecuit de gândul de a dovedi viteza superioară a Quattroului meu.
Probabil că nu putem ține o probă
de accelerație 0-100 km/h aici, nu? Am lua-o pe arătură.
Iar asta, sincer, mă scoate din papuci,
pentru că trebuie să vă pun la respect.
M-ați făcut cu ou și cu oțet. Am rezistat destul de bine, aș zice.
Acum însă, cu discreție, trebuie
să vă dau o lecție.
Îți dorim mult succes!
Din fericire, după câteva viraje, n-are rost să ne ascundem, greșite,
am ajuns aici.
Unde am ajuns?
Interesant!
- E stâncă. - Ditamai tunelul!
Îmbrăcat în beton.
- Zici că-i o peșteră artificială. - E beton pulverizat, nu?
- Pe... - Da.
Fain!
Luminile astea se aprind
- ... ca în filmele de groază? - Da.
Știți la ce mă gândesc?
- La asta? - E uscată,
- ... nu e alunecoasă și e dreaptă. - E dreaptă.
Vrei să cronometrăm sau să vedem cine atinge viteza cea mai mare?
Mă gândesc să vedem viteza cea mai mare.
Ce-ai zice dacă...
Ăla e capătul?
Am rămas mască!
Cuiva îi place să creeze atmosferă!
Aș zice că e important,
din motive de confort, să oprim înainte de ăsta.
N-ar fi o problemă. E o zonă cu pietriș, care te oprește înainte să te ciocnești.
Concurăm individual. Nu putem toți odată.
Deci, câte unul pe rând.
Și cum vrei să înregistrezi viteza atinsă?
Putem o cameră GoPro pe bord...
- Da. - ... care va înregistra viteza.
Dacă te însoțește cineva în mașină, care să verifice ce viteză...
Nu ne urcăm în mașină cu tine când tu te îndrepți spre un perete.
Știm că habar n-ai când să te oprești.
- Da, folosim GoPro. - Eu concurez primul.
- Da. - Iar tu o să fii al doilea,
pentru că va fi greu să concurezi pe resturile mașinii lui.
După ce s-au stins toate luminile,
m-am așezat la linia de start de la intrarea în tunel.
Te simți curajos?
Mă uit la... Mă sperie ce văd.
Nici nu vezi peretele de la finiș.
O să-l vezi când ajungi acolo.
Asta-i problema. Cu câteva clipe înainte să ajungi...
Pe măsură ce-o să derapezi, mașinii o să-i sară fața și spatele,
până ce nu mai rămâne decât habitaclul...
Gata, nu cred că se răzgândește.
Hai, Jeremy, fii curajos!
Dumnezeule, cred că am mers în gol. Zero aderență!
Fir-ar, nu se aprind luminile!
Doamne ferește, apără și păzește!
Drăcia dracului!
Cum a fost?
N-o să-ți placă.
Cât eu mi-am parcat mașina într-un tunel lateral,
James și-a ocupat locul la start.
- Ești gata? Bun. - Da.
James May este gata.
Vom porni în foarte scurt timp. Țineți-vă bine!
Bun. Mi-am scos șezlongul și o carte bună.
Pornești când vrei tu.
A fost un start energic pentru James May.
Accident grav!
Cheamă ambulanța!
Puteți să vă ridicați?
Bun. Urmați-mă!
Vă voi consulta după ce vine ambulanța, bine?
Unde e?
L-am văzut dând cu capul strașnic de stâlpul B.
A venit cu viteză... A intrat lateral în perete.
A sosit ambulanța și te va duce la spital
ca să...
Mă doare în partea posterioară a spatelui.
Unde, adică? În centru jos? În mijloc?
Da, exact în locul în care e mâna dvs.
Cum te simți?
Cam de rahat.
Mașina e varză, nu?
- Nu e... Nu e bine. - N-o s-o poți scoate pe roți de aici.
Am înțeles.
Merg cu Volvoul.
- Nu-i nimic rupt? - Așa se pare.
- Te doare capul? - Nu, gâtul. Am avut un...
Traumatism cervical.
Felicitări că n-ai murit!
După ce James a fost dus la spital,
nu ne-a mai rămas decât un lucru de făcut.
Atenție, sosesc!
Bag în viteză!
Gata!
Ferea că vine!
Frânez.
Da.
Da!
Am simțit o perturbare a Forței.
Ai ajuns, pe roți și cu pantalonii pe tine.
- Da, n-a fost nevoie să-i taie. - El e la spital.
După ce Hammond și-a încheiat tura, a sosit timpul să anunțăm rezultatele.
Iată viteza mea.
Am cam 125 km/h.
Puțin sub 130 km/h.
- Da, la limită, ceea ce... - Nu e rău.
... e destul de bine. Dar am o surpriză pentru tine.
Viteza lui James May.
- Fir-ar, e exact la fel. - Știu.
- Straniu! - Să știi că da.
Iar el conduce o mașină despre care știm că e infinit mai lentă decât a mea,
ceea ce înseamnă că a făcut ceea ce faci tu de obicei,
adică a accelerat mult prea mult.
Mi-a copiat stilul.
E o decizie dificilă. Nu putem zice că n-a terminat,
- ... pentru că a terminat, se vede. - A terminat.
Dar aș zice că a pierdut, pentru că eu am terminat
și pot să merg acasă la volanul mașinii.
Dar să te vedem pe tine!
Noi am avut 125.
- Tu ai atins 32. - Da.
- Km/h. - Da.
Am văzut ce a făcut James
și mi-am zis: „Nu, de data asta.”
A fost un experiment reușit. Bravo nouă!
Nu tocmai la asta m-am gândit.
Odată terminată munca importantă,
am fi putut merge să-l vedem pe James la spital.
Însă am hotărât că ar fi mult mai interesant
să explorăm aceste tuneluri ciudate.
Ce naiba?
O cavernă.
Încă una acolo!
Stai puțin!
Sfinte Sisoe!
E o bază pentru submarine din timpul Războiului Rece.
Nu e... Ba e! E o bază pentru submarine.
Și e plină de...
Pușcași marini. Cu arme.
Ce... Unde? Ce fac?
Sunt din forțele speciale.
Iar astea sunt vase pentru debarcare.
Nu pare foarte bucuros.
Cred că le-am blocat drumul.
- Îmi pare foarte rău. - Nu...
Aici ce e?
Hammond, cred că am intrat cu mașina într-un birou.
Ce?
Cei din forțele speciale se uită la noi.
- O întrebare, vă rog. Sunteți norvegian? - Poftim?
- Sunteți norvegian? - Nu, nu sunt.
- De unde sunteți? - Din Țările de Jos.
- Sunteți olandez? - Da, 100%.
Olandez?
- Toți sunteți olandezi? - Da.
Normal.
Ultima oră! Olandezii sunt în război cu norvegienii.
Ziua a devenit tot mai stranie.
Dumnezeule!
Alo?
Jeremy, ai luat după tine furtunul unui submarin clasificat.
Nimeni nu are voie să treacă când suntem în misiune.
Scuze!
Sunt olandezi.
- Ce? - Sunt olandezi.
Ce mă nedumerește e că niciunul nu ne-a întrebat
- ... ce căutăm aici. - Ce căutăm aici.
Îmi cer scuze.
Scuze!
Mulțumim!
Succes! Continuați!
Nu știu de partea cui suntem. Când ieșim,
suntem de partea norvegienilor sau a olandezilor?
Eu o să arborez drapelul celor care au pușca.
A doua zi dimineață, James era tot în spital.
Eu și Jeremy am plecat iar la drum,
însă cu mintea eram tot la tragicele evenimente din ziua precedentă.
Ciudat cum te afectează lucrurile astea după ce s-au petrecut!
A fost traumatizant.
Să parcurgi în fugă tunelul și să vezi la capătul lui
frumusețe de mașină rănită.
Mă gândeam, Hammond, ai bușit nenumărate mașini
și nu contează cu adevărat pentru că e vorba
de metal, plastic și sticlă. Însă Evo e mai mult decât atât, nu?
Da, nu e o mașină pe care să o bușești sau să o zgârii ca pe celelalte.
E o mașină care suferă, pentru că e multă pasiune
în ea, din partea atâtor oameni.
Iar partea cea mai nasoală pentru mine e că mi-am pierdut partenerul de joacă.
Da, am pierdut partenerul de antrenament al mașinii mele,
singura mașină care i-ar putea face față.
Sunt într-un Audi Quattro!
Nu e un Audi Quattro și nu e mașină de raliu!
Atins de critica lui Hammond, am făcut o propunere.
Ce-ai zice dacă aș găsi un atelier rudimentar în sălbăticie
și mi-aș transforma mașina într-una de raliu?
Bine. Dacă tu reușești să faci asta,
nu-mi rămâne decât să-i adaug niște cai-putere mașinii mele.
Apoi ne întrecem.
Prin urmare, dacă eu îmi modific mașina, iar tu îi crești puterea,
devin rivale naturale.
Atunci mai stăm de vorbă.
Bun. Să configurăm navigația.
Odată planul de modificări agreat,
ne-am așternut la drum către frontiera cu Suedia.
BAZĂ DE SUBMARINE - SUEDIA
- Cheie cu clichet sau fixă? - Cu clichet.
Asta?
În localitatea în care am înnoptat,
am ieșit din spital, cu o coastă ruptă,
încercând să salvez adevăratul pacient grav rănit.
Începând din față...
acolo, unde radiatorul de antigel e spart și curge,
radiatorul de ulei e deformat.
Iată conducta intercoolerului.
După cum vedeți, fluxul de aer din ea
nu respectă indicațiile fabricantului.
Etrierul acesta s-a fisurat în urma impactului și are pierderi.
Acesta este axul cardanic...
care e... Dumnezeule!
E rupt de-a binelea.
Caroseria e deformată.
Roata aceasta e poziționată incorect. Nu este îndreptată unde trebuie.
Toba e deviată
cu câțiva centimetri în direcția aia.
Mașina asta este extrem de grav rănită, dar nu e moartă.
Să sperăm...
Nu trebuia să fac asta. ... că o putem pune pe picioare.
La zeci de kilometri depărtare, noi ne delectam cu o nouă feerie de iarnă.
De-a dreptul impresionant!
Dar au început să apară probleme.
Cea mai importantă era sistemul de navigație prin satelit al Quattroului.
Nu vă aflați pe o șosea digitalizată.
Ba da.
Sunt pe o șosea digitalizată. Nu fi proastă...
Nu vă putem oferi ruta recomandată din acest punct.
Nu vă aflați pe o șosea digitalizată.
Sistemul de navigație îmi zice că-s cu vreo șase kilometri la stânga, în pădure.
Ești în sălbăticie, nu? Ultima mare zonă sălbatică din Europa.
M-am gândit că aici, în nordul extrem,
sistemul de navigație nu găsea niciun satelit.
Dar nu aveam timp să facem verificări,
pentru că a apărut o altă problemă.
Teroare!
Viteza plugurilor de deszăpezit care veneau din față.
Nu!
Da, are 170 km/h.
Nu se joacă, nu? Încă unul!
Da, aici lucrează Kimi Räikkönen iarna.
Într-un final, am reușit să găsim granița cu Suedia,
să o traversăm și să ajungem în orășelul dorit.
Iată orășelul, Hammond.
Trebuie să fie un atelier aici.
Sunt șanse mari să fie.
Au pluguri și instalații de deszăpezit, care trebuie întreținute constant.
Și, ce să vezi, am găsit un localnic prietenos care ne-a împrumutat atelierul.
După ce am cumpărat piese de la magazinul de accesorii din sălbăticie...
Scotch.
... ne-am apucat de muncă.
Eu, cu un program de testare a motoarelor,
iar Jeremy, fără.
- Cum stai cu testarea? - Am terminat. Am trecut la partea fizică.
- Nu fac mare lucru. - Chiar ai reușit
- ... să modifici harta așa de repede? - Da.
Deci ai modificat complet creierul mașinii?
Nu uita că suntem în zona arctică. Aerul e rece și dens,
mult mai rece și mai dens decât a fost proiectată.
Prin urmare, are mai mult oxigen în el...
- Aerul? - Da.
Aerul rece e mai greu, mai dens și are mai mult oxigen.
El se amestecă cu vaporii de benzină
pentru a obține explozii mari și suculente acolo.
- Fabulos! - Da.
- Bun. O să... - James o să leșine
când o să ajungă aici și-o să vadă că...
Cricul meu... Unde mi-e cricul?
Nicăieri. Fii atent!
Molii.
Între timp, în atelierul meu din Norvegia, nu se înregistrau mari progrese.
Capătul ăsta ar trebui să fie... aici.
Ăsta ar trebui să fie dreptunghiular.
Asta e.
Ce mai urmează?
James tot nu și-a făcut apariția a doua zi dimineață.
Eu și Hammond, pe de altă parte, am avut o noapte productivă.
Programul de modificare s-a încheiat!
Avem cromatica mașinilor de raliu Audi,
avem toată instalația de iluminat Pink Floyd,
iar acum nu mai este nicio îndoială că e un Quattro, pentru că, iată,
scrie „Quattro” peste tot.
Unde-mi sunt cheile?
Le-am pus în cada aia, să nu le pierzi.
Acolo.
Minunat!
De-a dreptul...
A înghețat?
Da, Jeremy, cada plină cu apă a înghețat, cu cheile mele înăuntru.
Am încercat să opresc înghețul
urinând în cadă.
Da, așa se explică gheața galbenă.
Ești cu capul.
Mor de râs. Bravo!
- Și nu sunt acolo? - Ba da, sunt, și totuși, nu sunt.
A fost rece peste noapte, nu?
- Nu-i așa? - Ce-ți ziceam?
După ce am reușit să-mi eliberez cheile,
am putut să mă bucur de rezultatele muncii mele.
Mulțumită vrăjilor făcute pe laptop, motorul meu are acum 356 CP.
Am îmbunătățit eșapamentul, după cum se aude.
Set filtru de aer admisie, controlul demarajului, ALS pe turbină.
Și cea mai tare schemă de culori!
Nu e doar cea mai bună mașină de aici.
E cea mai bună mașină din istorie.
Mă simt ca un câine supradotat și cu iaht de nabab!
Între timp, la vreo câțiva kilometri depărtare,
am dat peste ceva destul de special.
Un lac înghețat, cu un circuit de curse sculptat în el.
Și era complet gol...
până când, din senin, n-a mai fost.
Da, se vede treaba că Hammond și-a recuperat cheile.
Frățioare! Hai odată!
Ce mașinărie!
E clar că nu m-am atins de motor.
Nici nu era nevoie. E deja o capodoperă.
Însă i-am montat un magnific nou sistem de evacuare.
Ia ascultați motorul V8 acum!
Urlă ca un lup!
Pot ieși în decor după pofta inimii! În raiul ăsta vreau să ajung!
Contraviraj, drift scandinav.
Mențin virajul.
Îl fac praf pe incompetent.
Simt că am rădăcini suedeze.
Mă apropii.
Și zici că vrei să mă depășești, Hammond, da?
Îmi voi dezlănțui arma secretă.
Sunteți gata?
Hai odată, Clarkson!
Ce naiba?
Nu te așteptai la așa ceva!
Mașină de om de afaceri, pe naiba!
Este noul meu eșapament artizanal.
Și are rolul să te împiedice să mă depășești.
Suntem pe un lac înghețat.
Dacă îl topești, e doar un lac.
După ce mi-am pârlit binișor colegul,
am tras pe dreapta pentru a inspecta daunele făcute
când a intrat ca berbecul într-un troian.
Am pierdut jumătate din mască.
Zici că s-a caftit cu băieții la cârciumă.
- Asta e. - Încă un lucru de reparat.
Hammond a plecat apoi să găsească uneltele necesare să-și repare mașina,
iar, cât era el plecat, eu i-am modificat una dintre modificările sale.
Oriunde și oricând
Un lucru mă văd bând Martin
Înainte ca Hammond să-mi observe creația, am primit vestea
că urmează să apară Căpitanul Melc.
Iar asta ne-a făcut să ne întrebăm:
„În ce?”
Ciudat! Mă încearcă un conflict interior. Îmi doresc cu disperare să-l văd în Volvo,
dar și în Evo.
Te înțeleg. Și eu vreau să-l văd în Volvo.
Asta merită pentru că i-a făcut rău Evoului.
Da.
Nu se poate!
Sunt euforic.
Noroc!
Suntem bucuroși și furioși în același timp.
- Nu arată foarte bine. - Nu, parcă e Evoul lui Frankenstein.
Care mai și trăiește.
Ce era stricat la ea?
Intercoolerul, radiatorul de antigel, radiatorul de ulei, roata, bascula,
brațul superior, axul cardanic, pragul, portiera,
- ... eșapamentul, motorul descentrat. - Te-ai lovit rău.
Și asta nu e tot. Jumătate de planetă te urăște
că ai distrus Evoul. Lumea e împărțită
între cei cărora le place Subaru sau Evo. Iar cealaltă jumătate
te urăște pentru că ai distrus concurența Subarului.
- Toată lumea te urăște. - Încă e aici.
- Da. - Ai pierdut multe teste.
Am stabilit că Audi e mai rapid decât Subaru în tunel.
Și am stabilit că e mult mai distractiv și mai rapid pe un lac înghețat.
Ba n-am stabilit asta.
- Ba da. - Ba nu.
Și mai trebuie să știi ceva, James.
- Da? - Norvegia e în război cu Olanda.
- Dumnezeule! Ai grijă! - Serios?
Ditamai surpriza!
Unde vă sunt mașinile?
- Astea sunt? - Da!
- Am avut treabă. - Am...
Chiar am avut de lucru.
Am făcut teste importante și... asta.
Bun, și ce facem în continuare?
Răspunsul ni l-a dat dl Wilman.
Urma să vedem care mașină e cea mai bună la skijoring,
un sport în care alergi pe un lac înghețat, tractând un schior.
Nebunie curată?
Asta nu-i nimic.
- Unul nu are decât un picior. - Ce?
Și-o fi pierdut piciorul făcând așa ceva?
- Bună ziua, domnilor! - Salut!
- Bună ziua! - Bună ziua!
A urmat apoi o conversație scandinavă tipică, cu un debit verbal uriaș.
Schiați aici pentru că nu aveți prea mulți munți?
Da.
Cine câștigă?
Cel mai rapid.
În scurt timp, pălăvrăgeala a luat avânt.
Ce tractează snowmobilul ăla?
Și-a scos magazia la plimbare.
E pentru pescuit.
- Poftim? - E pentru pescuit.
- Pescuit la copcă. - Cabană pentru pescuit la copcă.
- E pe schiuri? - Da.
Deci e o rulotă.
Da, dar pe schiuri.
Deșteaptă idee!
Odată depășit episodul, am revenit la oile noastre.
Cu ce viteză mergeți de obicei?
Cu 120.
- Ce? - Cu 120.
- Kilometri pe oră, nu? - Da.
- Asta înseamnă 70 mile/oră. - Da.
- 70 de mile pe oră? - Da, aproape 80.
- Ce? - Da.
- Noi m-am mai făcut așa ceva. - Da.
Deci n-o să mergem repede.
Asta, sincer, depinde de noi.
Asta e problema. Depinde de noi.
Am condus puțin pe circuit.
- Eu nu. - Iar când mergi după altul,
cel din față nu știe ce și cum va aborda virajul.
- Va vira devreme... - Nici mașina nu știu ce va face.
Aveți mașinile intacte.
- Majoritatea... Ale voastre. - Nu, a lui e... Da.
El s-a uitat la pedala din mijloc și a decis că n-are nevoie de ea.
Deși nu eram în continuare convinși că e o idee bună,
ne-am așezat la linia de start.
E a doua idioțenie pe care o facem în călătoria asta.
Cât de frig va fi pe schiuri, la 130 km/h?
Nici nu vreau să mă gândesc.
Să dau drumul căldurii pe țeava de eșapament, ca să îi fie cald?
Nu cred vrei să ajungi la finiș cu o bucată de bacon pe sfoară?
Am pornit!
Văd un om în oglinda retrovizoare
care ține pasul cu mine. Mă cam sperie!
Unde se duce?
Îi iau fața lui Hammond.
Drace!
Scuze!
105 km/h și încă e acolo.
E cumplit! Mai curând aș merge iar în tunelul acela.
Și iată că am atins 130 km/h.
Vreau să-l ajung pe Jeremy mai mult ca orice,
dar nu vreau să omor pe nimeni pentru asta.
Hammond mă ajunge.
Vrea să accelerez. E dus cu pluta.
Am luat virajul larg.
Nu!
Am preluat conducerea.
Am greșit.
Fir-ar! L-am pierdut!
Ultima tură!
Prin porțiunea cu șicane.
Haide!
E bine să-ți reglezi motorul, dar cilindreea vorbește.
Iar eu am mulți centimetri cubi.
- Fii serios! - Puterea motorului V8 e uriașă.
Da!
L-am făcut! Mai e... Am uitat să verific. Încă e în spate.
Unde e?
Slavă cerului!
După ce ne-am luat un la revedere afectuos de la acești trăsniți...
- Băieți! - Mulțumim!
A fost o plăcere.
- Nu știu cum se zice „mersi” în suedeză. - Terifiantă experiență!
Un spectacol pe cinste și foarte curajos!
... ne-am văzut de drum.
După o oră,
mi-am dat seama de ceva.
E prima dată de când am plecat
când am simțit că sunt cu adevărat în sălbăticie.
Nicăieri nu se vede vreo urmă că ar exista oameni pe planetă.
Nu e niciun oraș, niciun sat,
niciun... hotel?
Băieți, îmi place sălbăticia, dar unde vom petrece noaptea?
Și eu mă gândeam la același lucru.
E plăcut să te simți, în sfârșit, în sălbăticie,
dar nu văd niciun hotel.
În plus, se cam întunecă.
Ce-ar fi să-ți aprinzi farul?
Far, nu faruri!
L-am aprins!
Vrei să le vezi pe ale mele, James?
O să zic nu, dar... Poftim! Bravo!
Am condus ore întregi și n-am văzut picior de om.
Sunt minus 6,5 grade.
Pe bune, ce ne facem?
Serios?
În cele din urmă, pe măsură ce ne apropiam de pădure,
am zărit, în lumina farurilor, silueta unei clădiri.
- Oare ce-o fi? - N-am idee.
E un fel de adăpost.
A fost construită pentru ca, dacă rămâi în sălbăticie,
să poți înnopta. Are toate cele de trebuință.
- E un fel de colibă a laponilor. - Lemne!
Carne!
- E bocnă. - Carnea merge la fix.
- Putem face focul. - Să-l facem, atunci.
- Ține-l. - Tu îi dai înainte cu coastele tale?
Ce mai zici acum?
- Drăcia dracului! - Cap de rumeguș!
Ai dat-o pe jos?
Nu contează!
Da!
Cărniță suculentă!
- Frate, dar e foarte gustoasă. - Nu?
Iată și mica noastră aventură în sălbăticie.
Așa e. Trăim ca în sălbăticie.
Dacă-l mâncăm pe Rudolph? Cum le zicea celorlalți?
Donner și Blitzen. Cum le zicea celorlalți reni?
Flatulență, Scrot și Boașe-nțepate.
Steve. Robert.
Rudolph?
- Da. - Doner și Kebab.
- Pensie-alimentară. - Nu era niciun ren cu numele ăsta.
Bob.
ABISKO SÁMI Centru vizitatori
Băieți!
Ce naiba-i aia?
„Coliba acoperită cu iarbă este centrul taberei.
„O astfel de construcție...” Am dormit într-un exponat de muzeu.
Au și magazin de suveniruri.
ARTIZANAT LAPON
- Dumnezeule! Au și mici... - Mângâie...
Mângâie reni.
- Dar ei nu știu... - Nu.
- ... că am stat în colibă toată noaptea. - N-am pantalonii pe mine!
Ce-ai zice să-ți pui și tu niște pantaloni?
- Da. - Iar tu să-ți faci bagajul.
Eu o să merg tiptil până la mașini.
Mi-a plăcut să admir coliba.
- Da! - Ție?
A fost interesant, Hammond.
- Ne-am uitat pe îndelete. - Merită 10-15 minute din timpul nostru.
- Nu? - Cum ziceam...
credeam că suntem în sălbăticie.
Hammond!
Mă gândesc că a fost vreun fenomen meteo extrem,
de genul unei coloane de aer rece. Putea să ne afecteze pe toți,
dar te-a afectat pe tine.
Dacă te lovește vreo coloană de asta de gheață,
- ... care acționează aleatoriu... - Tu ai făcut asta.
Pentru că ți-am pus cheile în gheață, tu mi-ai acoperit mașina...
Cum ai făcut așa ceva?
Încet și rânjind.
Scuze!
Arată bine, nu? Uite!
Dar nu se poate conduce.
- Deocamdată. - Efectul e incredibil.
Prin iunie însă...
O să mă ajuți să dau gheața jos de pe mașină.
Da...
Și nu.
Ce crezi că va face Jeremy ca să rezolve problemuța pe care i-am creat-o?
Cât crezi că va dura
până va zice: „Gata, îi dau foc!”
30 de secunde?
Da!
Merge treaba!
Neața!
Mă prinde Crăciunul celălalt aici.
Am exagerat.
Sau ar putea să vorbească întruna. La câte baliverne scoate pe gură,
se topește și gheața, nu?
Foc tradițional din Laponia!
Eu și Hammond ne-am continuat drumul spre est prin peisajul pustiu.
Eu încă nu reușeam să înțeleg cum a reușit Evo să învie din morți.
Gândiți-vă ce a pățit botul mașinii.
Bascula din față era complet îndoită.
Și cu toate acestea...
Temperatura, perfect stabilă.
Direcția, de neclintit.
N-aș fi crezut că este posibil.
Dacă am fi într-un buletin de știri britanic alb-negru,
ar fi fost descrisă ca o „mașină pe cinste”.
Dar e mai mult decât o mașină pe cinste. E de-a dreptul incredibilă!
În scurt timp, eu și Richard ne apropiam de orașul minier Kiruna.
Nu știu mare lucru despre el, în afara de faptul
că adăpostește cea mai mare mină de fier din lume.
Ceea ce-mi spune că nu e... frumos?
Nu mă aștept la imagini din cărți poștale.
Nu, de acord.
Pe de altă parte, minereul de fier e esențial,
iar minereul de fier suedez a fost important
pentru reușita revoluției industriale din Marea Britanie.
Lecția de istorie.
După ce Darby a descoperit cum să topească minereul cu cocs
în loc să ardă cărbune obținut din lemn, lucrurile au luat avânt.
Povestea e ceva mai lungă. Eu n-am făcut decât s-o suprasimplific.
Și totuși, cumva, tot a fost mai mult decât suficient.
Într-un final, am ajuns și în oraș.
Aia trebuie să fie. Aia trebuie să fie mina.
Partea bună e următoarea:
fiind un oraș industrial,
ne putem face plinul cu tot ce ne trebuie în călătoria noastră
prin sălbăticie.
Între timp, la stația polară Zebra,
începeam, în sfârșit, să fac progrese.
Focul a fost complet inutil.
Ciocanul e singurul care dă rezultate.
S-a mișcat!
Maică-mea s-ar fi uitat la găurica aia și ar fi zis:
„Da, e suficient. Putem merge la școală, Jeremy!”
Da.
Am plecat.
Noi, pe de altă parte, am găsit în Kiruna cel mai masculin magazin din lume.
- Fii atent! - Stai puțin!
Nu!
Oraș minier scrie pe ea.
„Ce mină e?” „De minereu de fier.”
- Cred că... - Mă duc să-mi repar mașina.
Ne-am micșorat noi sau e toată lumea mai mare aici?
- Nu știu. - Da.
N-am ochelarii la mine.
- E o bardă. - Da.
Astea par a fi chingi cu cârlig.
În caz că rămânem împotmoliți în sălbăticie.
Aici avem chingi cu cârlig, vinciuri etc.
Chingă cu clichet.
Ne-am blindat.
Odată încheiate cumpărăturile esențiale,
am plecat să luăm o binemeritată îmbucătură.
Ciudat, pentru că nu mă dau în vânt după pictori, însă, uneori...
Bună.
Ai reușit!
Ce...
- Vrei niște pizza? - Da.
- Ai dat jos gheața? - Da... Cea mai mare parte.
Cred că te-ai distrat. A fost o provocare pe cinste.
Ce ai folosit?
Aruncător de flăcări.
- Am ghicit. - O daltă.
Să-ți fie de bine pizza!
N-ați vrea să declarăm un armistițiu privind festele idioate cu gheață?
- Nu. - Bine.
Poți să iei o felie mică.
- Nu-l lăsa să ia! - O felie mică.
- Ați văzut? - Ce?
E o casă mobilă.
Să vă spune eu ce e.
Poate ați zărit, când veneați, mina de fier.
E greu s-o ratezi.
Filonul coboară sub oraș.
Filonul activ.
Iar casele încep să...
- Să dispară? - Nu, să cadă în groapă.
- Așa că mută orașul. - Dar pe trailer e o casă întreagă.
- Mută toată casa? - Da, la propriu.
Le iau pe sus, le pun pe un trailer și le duc într-o zonă în care nu e mina.
- Uite, se vede! - Da.
Iată filonul și orașul care scufundă.
Îmi dă o idee.
- Ce anume? - Mai știți casele pe schiuri,
de pe lac? Când a fost, ieri?
Știu că odată ce o vom lua... Unde mergem?
- ... spre est... - Da?
... către și în Finlanda,
peisajul devine mai sălbatic decât până acum.
Ce-ați zice să facem rost de case...
- ... și să le tractăm? - Ce?
- Adică, rulote? - Nu, pe schiuri.
N-avem cum să tractăm ditamai casa.
Nu mă gândeam la un conac cu șase dormitoare.
- La ce te gândeai? - La ceva între
o cușcă pentru câini și aia.
- Pe schiuri? Asta era. - Nu-i chiar rău.
Îți faci casa după pofta inimii.
Deșteaptă idee! Cu asta și cu proviziile cumpărate, stăm bine.
- Ați fost la cumpărături? - Da, am luat niște chestii super.
Odată lucrurile stabilite, am găsit un atelier...
iar a doua zi după-amiază,
casele erau gata.
Dă-mi voie...
să-ți prezint genialitatea mea, Hammond.
Pat simplu, pătură tip blană.
- Sintetică? - Da.
Apoi o sobă pe lemne.
Aplică model „coarne de cerb” aici.
După care, iluminat extern pe verandă.
E cam mare, nu?
Ba nu.
Ba e, comparativ cu a mea.
- Da. - Da.
Cabană suedeză tradițională.
Perfectă din orice perspectivă.
Așa au chiar ei. Locuință compactă.
În mijloc poți să gătești.
Aerul intră pe dedesubt și iese prin coșul de sus.
Încălzește toată căbănuța.
Bancheta se transformă în pat.
- Am iluminat... - Stai așa!
Trebuie să dormi covrig?
Nu. Partea aia intră acolo, aia, acolo.
Se transformă într-un pat când ai chef de somn.
E un spațiu de socializare, faci căldură, mâncare...
Lumini drăguțe.
De ce n-ai făcut-o pătrată? Aveai mai mult spațiu.
Pentru că asta e forma lor tradițională. Am una acasă.
- Normal! - Pe bune. E genială.
Stai la grătar cu prietenii înăuntru...
Ai furat o stație de autobuz?
Mi-am zis că, atunci când sunt în pat,
pot să văd aurora boreală fără să ies.
De ce nu m-am gândit și eu?
E ca oamenii ăia care se duc să culeagă de-ale gurii.
Tu te-ai dus după acoperiș.
În loc de ciuperci, ai venit cu o stație de autobuz.
E o chestie deșteaptă, doar că nu mă dau în vânt să mă uit pe fereastră
și să te văd...
- ... făcând chestii de bărbat. - Nu parchez lângă tine.
Prezentările terminate, a venit momentul s-o luăm din loc.
Am plecat.
Se mișcă.
Am început!
Ne deplasăm. Până acum.
Și merge. De minune.
Băieți, se pare că am înțepenit în gheață.
Drept urmare, eu și Richard am ieșit să-i dăm un brânci.
Sunteți gata?
- Ce faci? - Trei, doi, unu, start!
- Da! - Da!
Nu te opri, James!
Mulțumesc.
Am plecat.
Merge!
Nu!
Vai de steaua mea!
Mă panichez.
E dificil să descriu felul cum se manevrează acum Audi.
„Mai rău” ar fi o variantă.
Partea pozitivă e că proiectele noastre grandioase
au rezolvat problema cu locuințele.
Așa că am plecat cătinel către granița cu Finlanda.
KIRUNA - FINLANDA
Sunt un nomad get-beget în pustiul de gheață.
Am casa cu mine.
Minunat!
E un sat nomad.
Bună, suedezi de treabă!
Sistemul de navigație îmi zice s-o iau la stânga aici.
Nu!
Mai să-mi răstorn căbănuța.
Vibrează!
Ușurel!
Jeremy, ești sigur de ieșirea asta?
Da, nu sunt.
Sincer să fiu, nu sunt.
Sistemul meu de navigație e german și n-o să recunoască
că nu vede decât unul sau doi sateliți,
așa că nu prea știe unde e.
Mulțumită puterii superioare a modelului Quattro,
în scurt timp eram cu mult înaintea băieților cu motoare de doi litri.
Însă cabana grea mi-a însetat motorul V8.
Va trebuie să alimentez cât de repede.
Măi să fie, o benzinărie!
Vai de mine!
Băga-mi-aș picioarele!
Drace!
Bravo mie! Am reușit să fac accident într-o benzinărie.
Drace!
Neața!
În momentul acela a sosit colegul meu.
Bun așa.
Și, amabil, s-a oferit să mă scoată din belea.
Să urc pe verandă?
Aș da înapoi și maxim spre dreapta.
Așa zici?
Vezi?
- Da? - E bine.
Virează maxim spre dreapta.
Bun.
Apoi ia înainte.
Dacă stau și mă gândesc mai bine, am greșit.
Drace!
Ce am lovit?
Tomberoanele alea mari și metalice.
- Am lovit tomberoanele pentru reciclat? - Da, vreo câteva.
Vai, nu!
- Uite ce am făcut! - Și eu?
E avizierul satului.
Au lecții de muzică, de blockflöte. E un pliant pentru copii.
N-o să observe.
- Ba da. E răsturnat. - E greu, nu glumă!
N-o să reușim să-l ridicăm.
Doar atâta au și ei!
Zăpadă și un avizier!
Dată fiind situația, ar fi fost o mojicie să mă plâng de stricăciunile mele.
O să bată nițel vântul înăuntru.
După ce a apărut Dl Melc, ne-am luat tălpășița
încercând să atragem cât mai puțină atenție asupra noastră.
Fraților, o luăm în sens invers. Opriți-vă!
De ce nu mi-ai zis înainte să plec?
Nu.
Am exagerat manevra de marșarier.
Ăsta e dansul căbănuțelor?
Traficul de pe șosea era lejer.
Așa că, după câțiva kilometri, am devenit zvăpăiați.
Vrei să mă depășești, dementule?
Noua senzație: curse cu cabane pe schiuri.
Dumnezeule!
Privind în urmă, a fost o greșeală.
Am înfuriat-o!
Mantinela!
Vine în forță o stație de autobuz pe interior.
Până și stația lui James May...
O să-l depășesc.
Măiculiță!
M-am cam lăsat luat de val... Da.
N-am mai făcut ceva așa de distractiv într-o mașină
de foarte multă vreme.
Sper să nu fie genul de distracție care se lasă cu sânge, tribunale...
- ... și anevrisme. - Virați la stânga.
Viraj la stânga. Prea abrupt.
Fir-ar!
Drăcia dracului!
Am avut un nou accident într-un viraj la stânga.
Ești un bou.
Pentru a doua oară în două ore, colegii mi-au sărit însă în ajutor.
Deci, dacă punem chinga asta și mai adăugăm una până la copacul ăla...
La o parte!
N-ar strica să tragi mai cu putere. Ai văzut?
- Foarte bine. - Ura! Ceva făcut de noi a funcționat.
Ceva făcut de noi
- ... a mers. - Fără mine.
- Am fost prezenți. - Când s-a rezolvat.
Iat-o!
Măreața căbănuță este din nou pe drumuri!
După câțiva kilometri, sistemul meu antic de navigație
ne-a adus, în sfârșit, la granița cu Finlanda.
Finlanda e acolo, pe celălalt mal al acestui râu înghețat.
- Asta e o frontieră internațională. - Da.
Și cum trec oamenii din Suedia în Finlanda
dacă e, să zicem, vara?
Bună întrebare, James.
Sistemul ăsta de navigație a luat-o razna.
Astea fiind zise, am plecat.
Salutare, Finlanda!
Da, asta aduce mai mult cu ce am căutat. Asta e sălbăticia.
Dacă ai probleme aici, ești la mare distanță de civilizație.
Dar e în regulă, avem casele cu noi,
găsim o poiană și campăm.
În sălbăticie.
Pe măsură ce urcam, asfințitul s-a preschimbat în întuneric.
Apoi ne-a înghițit furtuna.
A devenit cam primejdioasă situația.
A, s-a întunecat, și B, viscolește.
Viscolește, nu glumă.
Situația e...
oricum, numai roz nu.
A început să se formeze gheață pe interiorul parbrizului.
Cred că va trebui să...
N-are niciun rost.
Cred că ar trebui să oprim aici. Nu cred că ar trebui să mai continuăm.
Eu intru! Mă duc să aprind focul.
- Vrei să te ajut? - Chiar te rog!
Pe bune?
Dumnezeule!
Drăcia dracului!
Posibil să fi pus lichid de aprins focul.
Mersi că mi-ai spus.
Frate, ce frig e!
Din fericire, a doua zi dimineață,
furtuna s-a risipit.
Am înghețat.
Sfinte Dumnezeule!
Bun. E clar...
că am campat pe o pârtie de schi.
După cât se pare, pe cea pentru avansați.
Ce nai...
Ce naib...
Asta primești pentru că mi-ai încastrat mașina în gheață.
Ce...
Bun.
- Ce? - Trezirea!
Unde suntem?
Bună întrebare! Se pare că suntem într-o stațiune de schi.
Ce?
Știu.
Slavă cerului că am oprit la timp!
Știu.
Hammond a ajuns deja jos.
Ce? Cum?
Pe schiuri?
Da, și în căbănuță.
Căbănuța lui a ajuns jos?
Da. Posibil să-i fi dat un mic brânci.
- Unul mic. - I-ai împins căbănuța pe pârtie?
Mereu mi-a zis că vrea să schieze.
Lasă-l pe el. Noi avem o problemă mai mare: trebuie să tractăm
astea până jos, pe o pârtie pentru avansați.
De fapt, eu aveam o problemă și mai mare...
căbănuța mea era praf, iar eu trebuia să urc până la mașină.
Pentru asta trebuia să folosesc sistemul folosit de schiori,
iar problema era
că nu știu să schiez.
Schiuri.
Nu.
Și mai multe schiuri.
Snowboarduri.
Nu.
Stați puțin!
Da.
Între timp, pe vârful muntelui,
eu încercam să remorchez stația de autobuz la mașină.
Drace!
Bun. Planul meu...
ca să împiedic sania mea foarte lungă...
să alunece alandala
e să prind cabluri în colțurile cabanei
și ale mașinii,
ca să mențină căbănuța dreaptă.
Scuze!
Stai o secundă! Iau stânga... Înapoi.
Puțin la stânga, puțin la dreapta, mă aliniez.
Fir-ar!
Doamne!
Nu!
Așa că am rămas doar eu...
și două căbănuțe.
Pentru Dumnezeu!
Bun.
Hammond.
- Hammond, mă ajuți puțin? - Nu!
După ce, în sfârșit, am reușit să tractez căbănuța, eram gata de plecare.
Bun.
Totul e în regulă? Controlul tracțiunii, decuplat. Bine.
Jeremy, mai cobori azi?
Vin. E foarte dificil pentru că eu am o căbănuță în spate.
Lumini, da.
Chingile sunt legate. Drace!
Controlul tracțiunii e decuplat.
Am plecat.
S-o luăm încetișor.
Așa trebuie să merg, încetișor.
Ține-o în linie dreaptă, Jeremy!
Căbănuța ți-a luat foc.
Oare cum am reușit?
Nu, e imposibil să mă opresc.
Iau viteză.
Încerc să sting focul ca în Ultima misiune.
O să încerc să opresc subvirând.
Dumnezeule!
Cred că are legătură cu balaurul din eșapamentul tău.
Drace!
Odată focul stins,
am inspectat daunele.
Doamne! A ars.
- Cel puțin e caldă. - Chingile au funcționat.
- Da, dar... - Nu.
Stop! Înainte să-ți verși veninul...
Bine.
Chingile astea au oprit-o...
Pe pârtie, căbănuța a tot căutat să derapeze.
Astea au rezolvat problema.
- Un raționament solid. - Corect.
Drept urmare, ai unde să dormi la noapte.
S-a terminat cu bine.
Niciunul nu mai avea acoperiș deasupra capului.
Și mai aveam o problemă.
Chiar dacă aeroportul era la vreo 150 km distanță,
dar, ca să ajungi la timp în Finlanda,
care are cele mai dure norme rutiere din lume în privința vitezei,
avea să fie problematic.
Și totuși, mi-a venit o idee.
Fiți atenți! Am stabilit
că Audi e singura mașină care poate trage o sanie pe o pârtie pentru avansați.
Ca să-i dea foc și s-o distrugă.
Da, dar e singura care a reușit. Ale voastre nu.
Eu îmi testez temeinic mașina și, sincer să fiu,
la început, și May și-a testat foarte temeinic Evoul.
Hai, Hammond, arată-ne cât de rapidă e Subaru!
În niciun caz aici.
De ce?
Pentru că finlandezii nu glumesc când vine vorba de depășirea vitezei.
Nu se interesează doar dacă plătești impozit pe mașină.
Verifică ce venituri ai
și te amendează pe măsură.
Are dreptate, așa fac.
Așa e. Un magnat finlandez al cârnaților a fost amendat cu 116.000 de lire sterline
pentru că avea 80 km/h într-o zonă cu limită de 40 km/h.
Nu glumesc cu lucrurile astea.
Hai, Hammond, că îți permiți!
Apasă pedala la podea, să vedem cât de rapidă e mașina!
Nici gând. Nici măcar eu nu sunt chiar așa de fraier!
Din cauza limitelor de viteză, mă temeam să nu pierdem avionul.
Dar apoi am avut o revelație.
Nu putem merge cu viteză pe șosele, dar putem pe lacul ăsta,
care se întinde pe o bună bucată până la aeroport.
Bun așa, să-i dăm bătaie!
Viteză și putere.
Vedeți? Aici nu sunt limite de viteză.
Porcul!
Mi-a luat fața ca un dement și un nesimțit!
Nu mă prinzi!
Încercați pe aici, e ca în palmă...
Drace!
S-a spart gheața sub mașina lui James!
Nu te mișca!
Fir-ar!
Poți ieși?
Ai atins fundul?
Mai este gheață sub el
O fi pe vreo stâncă.
James, bara ta de protecție față
se sprijină pe ceea ce pare gheață intactă.
Se sprijină fie pe o stâncă, fie pe gheață.
Coastele naibii!
Aproape ai ieșit. Du-te pe portbagaj.
Crezi că mașina stă pe o bucată de gheață?
Nu, cred că e prinsă în niște bucăți de gheață.
Dacă se scufundă, o să înot, dar trebuie să salvăm mașina.
Să găsim o modalitate să scoatem mașina.
Dacă scoateți mașina, ies și eu.
Tu ai cârlig.
Dar nu ne putem apropia suficient pentru a-l tracta, nu?
- Nu mă apropii... - Nu, nu mă apropii, dar...
Să nu veniți cu mașinile aproape...
N-avem de gând. Tractatul iese din discuție.
Dar am scule.
Hai să vedem ce avem! Hai să ne uităm la scule!
Am văzut un clip... Nu râde!
Știi că-mi plac misiunile de salvare,
- ... mașinile de teren etc. - Da.
Urmăream cum fac o salvare pe gheață.
Există o soluție.
Vom folosi un copac pe post de cabestan.
Să nu pleci, James! Ne întoarcem.
Voiam să mă duc după o cafea.
E o misiune de salvare.
Cred că există șanse ca mașina asta să meargă din nou.
Doar dacă nu intră apă în motor.
Dar trebuie să o scoatem. E... Dumnezeule!
Nu cred că e gata să moară.
E o supraviețuitoare.
Deci care e planul?
E planul lui. Eu nu-l înțeleg, sincer să fiu.
L-am văzut pe internet.
Am străpuns gheața.
- Gata? - Da.
Bun. Ai o punte pe care să te salvezi.
Când o să ne mulțumești?
Încă n-a dat rezultate.
Există vreo modalitate să scoatem mașina și să-l lăsăm pe el acolo?
- Aș zice că e suficient. - Bun. May!
Fă un nod sănătos și prinde-l de bara de tractare.
Bine.
- Gata! - Da?
- Asta-i tot, Hammond? - Da.
Am terminat.
Și-i doar un buștean într-o gaură?
Da.
- Legat de alt buștean? - Da.
Și zici că e suficient ca să tractăm o mașină de o tonă și jumătate, care...
Da.
- Bușteanul din mijloc se rotește. - Așa și trebuie.
- Da? - Ăla e cabestanul.
Bușteanul din mijloc se rotește și înfășoară funia.
- Știi ceva, Hammond? - Merge.
Funcționează.
Am rămas, sincer, fără cuvinte.
Pentru că... Fii atent! Trebuie să-l scoatem!
Poți pune bușteanul între locul ăla și scaunul șoferului,
ca să mă pot sprijini de portieră și să urc pe partea solidă?
A fost salvat.
- Bun! - Mulțumesc!
Din câte ți-ai dat tu seama, motorul a intrat în apă?
Nu cred.
Deci trebuie să încercăm să ținem motorul...
deasupra apei.
- Să punem osul la treabă! - Să-i dăm bătaie!
Am început să rotim cabestanul,
rugându-ne ca factorul care ținea mașina la suprafață să țină motorul uscat.
Care-i rezistența la rupere a funiei?
Nu știu. E o funie oarecare.
Drace! A intrat în apă.
Botul mașinii a intrat în apă.
Bun așa.
- A căzut de pe margine? - Da.
Trebuie să ne grăbim pentru că motorul e în apă.
Bine.
- Se mișcă. Fii atent! - Da!
După ce spatele mașinii a ieșit suficient din apă,
sosise momentul pentru următoarea parte a planului meu.
Așa?
- Hammond? - Da, e corect.
Jeremy, ești gata?
Două secunde.
- Mașina se mișcă. - E tensionată.
Mașina se mișcă.
S-au aprins stopurile! De ce?
Scurtcircuite.
- Bun. James? - Da.
Motorul a ieșit din apă.
Problema cea mai mare e...
că e prins pe cadrul din bușteni.
Pentru că reușiserăm s-o scoatem din gaură,
mi-am zis că pot să mă apropii și să folosesc motorul V8.
Oprește!
Gata!
Da, încă o dată.
- Ajunge! - A ieșit!
Ce mașină!
A scos Evoul din apă. A salvat Evoul. Frumoasa lui tata!
Dar chiar reușise s-o salveze?
Drace!
- Uite la far! - Dumnezeule!
Se vede treaba, James,
- ... că ai ceva de lucru. - Da.
Hammond, noi doi avem de prins un avion.
Da. Echipa e pe primul loc.
Echipa e pe primul loc. Am fost o echipă.
Vă mulțumesc.
Te vedem în altă mașină.
Volvo!
Nu prea-l văd reparând-o de data asta.
E o mașină rezistentă și o ador, dar cred că a murit.
Întârziem la aeroport!
Mai cu viață
Lacul s-a transformat în drumuri forestiere rapide,
mediul perfect pentru a face o sinteză a mașinilor noastre.
Dacă ar fi să le compar cu niște câini, și cred că pot,
Evo e precum un maidanez care a fost tratat oribil
de stăpânul său, iar pentru asta îl iubești.
Urmează Subaru, care e
ca un terrier afectuos, dar enervant.
Iar apoi e Audi Quattro, care e ca un labrador.
Sclipitor la absolut orice.
Un Quattro nu e doar pentru Crăciun.
Un Quattro e pe viață.
Nu zic că Subaru poate face orice,
să se adapteze la magnatul și bătăușul din tine.
Nu face asta. Tu trebuie să te adaptezi, și asta e și ideea.
Cel mai manierat vicar din lume ar putea părăsi amvonul
adresând cuvinte calde turmei lui, ar putea sări într-o Subaru Impreza
și ar putea conduce așa.
Pentru că pentru asta e făcută.
Apoi ne-am continuat drumul în forță până la aeroport.
Acela e gardul aeroportului.
Undeva pe acolo e avionul nostru.
Iar acum suntem în Unde se avântă vulturii.
Dumnezeule, un plug de zăpadă!
Ce sosire!
Ăla trebuie să fie.
Avion de fițe!
- Da, fain finiș. - Nu?
Ajunseserăm mai rapid decât era preconizat,
așa că aveam puțintel timp liber
în așteptarea lui James.
Mă gândeam în timp ce veneam.
Dacă mașina ta a fost concepută pentru raliuri.
o să fie o mașină bună, indiferent de marcă.
Tu de unde știi?
Dar n-a fost concepută pentru raliuri.
Te-ai uitat vreodată în oglinda retrovizoare în ultimele 40 de minute?
Da, era un Audi enorm, dar nu o mașină de raliu.
Problema ta e că nu ești foarte atent.
Ce?
- Tu ai făcut asta? - Da.
- Și pe portiere? - Da.
- Ce naiba! - Și pe parbriz.
Pe bune?
- Credeam că arăt mișto. - Așa și e.
A fost tare. „Iată un fan al lui Martin Clunes.”
Sau a lui Martin Bashir.
Gata cu dezvăluirile!
Apoi am așteptat să vedem în ce avea să apară James.
Iar după câteva minute...
El să fie? Și dacă e el...
Cu ce mașină vine?
Cu Mitsubishiul?
Sau cu...
Volvoul?
Ăla e Volvoul?
Da.
Dar eu nu eram în el.
Dumnezeule!
Da! Ce mașină!
E de-a dreptul extraordinar!
Cum naiba e posibil așa ceva?
E rănită grav, dar e vie.
Când am început călătoria, ne temeam să nu fie un pic cam prea tehnică.
Dar n-a fost.
Și sperăm din toată inima că acești titani
crescuți pentru raliuri vi s-au părut la fel de minunați cum ni s-au părut nouă.
Frumusețea lui tata!
Sunt mașini care ne-au suportat toate tâmpeniile,
fără să-și piardă o clipă aerul maiestuos.
Dar nu există niciun dubiu
cine e adevăratul erou al acestei aventuri.
Evoul n-a murit doar o dată, ci de două ori.
Nu se poate!
Și de ambele dăți a înviat din morți...
și a mers înainte.
Iată de ce Evo și tovarășele sale de călătorie
sunt exact genul de mașini pe care o emisiune ca aceasta
are onoarea să le onoreze.
Bună ziua!
Echipa către Jeremy, Richard, James.
De ce s-au dus acolo?
Se îndepărtează. Pierd semnalul.
Băieți, nu decolează. Doar rulează de probă.
Ce nai...
Nu au ce căuta în avionul ăla. E recuzită.
Nu trebuiau să decoleze.
Trebuiau să urce în ăla.
Subtitrarea: Cristian Brînză
Redactor Robert Ciubotaru