- Du gjorde meg urolig et øyeblikk. - Han er en stor fyr.
- Ikke stor nok. - Ikke i dag.
Takk.
- Du teller dem aldri. - Jeg stoler på deg.
- Jeg kan gjøre feil. - Du er ikke en som gjør mange feil.
- Jeg kunne fortelle deg historier. - Det kunne du nok. Nå...
Hva med deg? Hva gjør du her, Ah Sahm?
- Det samme som alle andre. - Du trenger ikke penger.
Tongene tar seg av sine egne.
Så hva gjør en Chinatown-torpedo i en kampgrop i Barbary Coast?
- Hva er du ute etter? - Å holde meg skarp.
Når du er klar til å endre svaret, kom til meg.
- Hva det enn er, kan jeg hjelpe. - Takk.
Men jeg trenger ikke hjelp.
Vi sees snart.
Var det kona di?
Ja. Og de to guttene mine.
Ian og Daniel. Jeg er lei for det.
- Hvordan skjedde det? - Kopper. For åtte år siden.
Vi hadde flyttet hit fra New York da den spredte seg.
Så forferdelig.
De hadde vært unge menn nå.
Hva gjør du?
Far ligger lenger oppe.
De bytter ut blomstene hans to ganger i uken.
Så mange blomster trenger ingen mann.
- Jeg fordeler dem på andre graver. - Det ville nok faren din like.
Jeg går ut fra at han ville hate det sånn inn i helvete.
Synes du at det er morsomt?
Jeg visste ikke at anstendige kvinner som deg bannet sånn.
Du slår meg ikke som en mann som er mye med anstendige kvinner.
Du er rask til å dømme.
Det var du som kalte meg anstendig.
Ja, det gjorde jeg.
- Unnskyld. - Unnskyldning godtatt.
Jeg skal overlate deg til besøket ditt.
Hva?
Takk.
Jeg trodde du var ferdig med Barbary Coast.
Åpenbart ikke.
- Du finner ikke det du søker der. - Du vet ikke hva jeg søker.
Du søker svakheten i teknikken din som lot Li Yong slå deg.
Som sagt, du finner den ikke.
Å søke kan være viktigere enn det man finner.
Hva skal det bety?
Jeg trodde at vi bare utvekslet klisjeer.
- Ok. Ingen flere klisjeer. - Ok.
Jeg så noen karer i kampgropen med avskårne hårpisker i jakkene.
De kaller seg Teddy Boys. Jeg har sett dem.
Hårpiskene inngår i innvielsen. En kinesisk skalp er veien inn.
- Jeg tenkte vi kunne besøke dem. - Ikke nå. Vi har vært for aktive.
Da tar de nok en kinesisk skalp i morgen.
Etterlater vi et spor av døde hvite -
- blir vi en trussel mot oss selv og Chinatown.
- Du ba meg om hjelp. - Dette er ingen hjelp.
Du leter bare etter en ny kamp.
Kampgroper, Teddy Boys... Du vil vinne en kamp som er over.
Og så er vi tilbake til klisjeene.
Du kan bli med eller la være, men jeg drar tilbake.
I kveld.
Jeg drar tilbake i kveld.
Hører de at du ikke hadde pengene, blir det ille for deg.
De skjevøyde jævlene hører ikke til her. De har ingen rett til det.
Du gamblet og tapte.
De jukset! Det er ikke ett redelig bord i Chinatown!
- Men det stoppet deg ikke. - Vil du brekke beinet mitt?
Er du en kinesisk lakei nå?
Hva jeg enn gjør, blir det ikke så ille som det de gjør.
Jeg har ingen penger, Bill. Ikke et rødt øre.
Hva med den ringen?
- Den var min fars. - Og hva hadde han sagt nå?
Hør her, jeg forstår hvor nær du og din far var.
Da du besluttet å drive fabrikken, gjorde jeg alt for å støtte deg.
Det setter jeg pris på.
Men nå har borgermesterens kone hyret 100 kulier.
Forstår du hvordan du stiller meg?
Bra hos industrifolkene. De er lidenskapelige angående kineserne.
- Jeg prøver å være upartisk. - Jeg prøver å redde virksomheten.
Jeg vet at Lymon Merriweather tilbød å kjøpe deg ut.
- Mercer Steel er fars ettermæle. - Så selg dritten! Bruk pengene på...
- ...veldedighet. - Unnskyld, forstyrrer jeg?
Sophie. Ja, og ikke et øyeblikk for tidlig.
God morgen, herr borgermester.
Sophie, jeg har bedt deg mange ganger om å kalle meg Samuel.
- Ja, men det føles så feil. - Sophie...
Greit. Samuel. Kan du rekke meg bærene, Samuel?
- Unnskyld meg. - Med glede, Samuel.
Vi fortsetter en annen gang.
- Damer. - Samuel.
Mannen din er potetformet.
Vis litt mer respekt. Du bor i hans hus.
Jeg anser det som ditt. Du kan ikke sende meg på kostskole som Nadine.
For siste gang, hun valgte det selv.
Jeg vet det. Unnskyld. Jeg savner henne bare.
Det gjør jeg også.
Jeg hørte fra Mrs. Thornhill forleden.
- Hennes sønn Spencer vil besøke deg. - Jaså?
- Ja. - Nei.
- Han så deg og snakker støtt om deg. - Han så meg i fars begravelse.
En mann som betas av en sørgende kvinne -
- har problemer jeg ikke vil avdekke.
- Du diskvalifiserer hver eneste mann. - Jeg er kresen. Prøv det.
Unnskyld, det var slemt.
Jeg elsker deg, men slutt å passe på meg hele tiden.
Noen må jo gjøre det.
- Mai Ling, det er en ære. - Takk.
Hva skal det være?
- Jeg ser du har nye sitroner. - De kom i morges fra Los Angeles.
Kona di ser syk ut. Hun må til legen.
Det har jeg sagt, men hun insisterer på at vi må være to her.
Jeg tar henne med når vi stenger.
Jeg tar alt.
- Hva? - Alt i hele boden.
Ta henne til en lege.
Du kommer når det passer, og de stiller en annen kineser opp mot deg?
Du burde prøve det.
Jeg overlater Gung Fu-dritten til deg.
Å slåss uten kniv virker ikke gøy.
- Det er ikke for gøy. - Hvorfor gjøre det, da?
Har du sett det? Jeg fatter ikke at fader Jun har gått med på dette.
Hun tror hun eier alt.
Kom. La oss gå.
Det er en delikat situasjon etter hennes fars bortgang.
At borgermesterens kone hyrer kulier, er problematisk.
Synes du virkelig det, Buckley? For en genial sammenfatning.
Du kan jo forhandle med min gjenstridige kone.
Så finner jeg på nye måter å konstatere det smertelig innlysende.
Virker ikke press hjemme, bør vi kanskje ta en offentlig posisjon.
Slå hardt ned på kinesisk arbeidskraft.
- Vil jeg ikke fremstå mer hyklersk? - Det toget har dessverre gått.
Takket være kona di, mener jeg.
I mellomtiden kan jeg presse Mrs. Blake på andre fronter.
- Arbeidsmennene? - Jeg fyrer opp under det.
Vi kan også justere prisene, så hun får råd til irsk arbeidskraft.
Og om pressen hører at du favoriserer kona di?
Du ønsker ikke flere granskende blikk.
Det var du som presset Mercer til å hyre kulier.
For å beskytte deg, som jeg fortsatt prøver på.
- Det hviskes. - Ikke si det.
- Kan en mann ikke styre kona si... - Ikke, sa jeg.
Ja vel, sir.
Mai Ling går rundt som dronningen av Chinatown.
Fung Hai har overtaket fordi vi ga dem det!
Du bekymrer deg for mye om folks oppfatning.
Ikke fokuser på hvordan det ser ut, men hvordan det er.
Vi ser svake ut, og de andre tongene vil snart innbille seg ting.
Hop Wei var her før Mai Ling kom.
Det skal mer til enn hennes barnslige posering å skade vårt omdømme.
Long Ziis allianse med Fung Hai blir hennes undergang.
Bryter hun ikke traktaten, gjør de det.
Og da kan vi slå til med full støtte fra De seks selskaper.
De kan dra til helvete! De går ikke i krig med oss.
Ikke vær dum. Mister man De seks selskaper, mister man Chinatown.
- Forstår du? - Nei, det gjør jeg ikke!
Hun knullet Long Zii, hva er din unnskyldning?
Har du mer å si?
Rent gull. Et familiearvestykke.
Du er en kald jævel, Bill.
Hør her, jeg har gjort dette for deg lenge nok.
- Lenge nok? Til hva? - Jeg har betalt gjelden min.
- Det er ikke gjeld. Det er din jobb. - Nei. Jeg er politimann, for helvete!
Munnen ber til Buddha, men hjertet, Bill, det sier noe annet.
- Hva faen betyr det? - At du jobber for meg.
Ikke?
Jeg tenkte nok at jeg kunne finne deg her.
Frukten.
Det er gravfeiingsdag. Jeg minnes foreldrene våre.
- Om de kunne se oss nå. - Ah Sahm...
- Du prøvde å få meg drept. - Nei, å redde deg.
Jeg ville holde deg unna turneringen.
Og så beordret du min død.
Du har tatt ditt valg. Nå har jeg tatt mitt.
Fader Jun lever ikke evig. Og Young Jun er ingen sjef.
Hvem skal lede Hop Wei?
Du?
Om jeg må.
Jeg håper du innser at du er på den tapende siden før det er for sent.
Du burde høre deg selv. Du er alltid så...
Du er alltid så overlegen.
Selv som barn var du sikker på at alle andre tok feil.
Ikke alle. Bare deg. Om du mener jeg tar feil, hvorfor er du her?
De kastet deg ut som om du var ingenting.
De ville la deg råtne, og nå bærer du deres farger igjen. Tenk på det.
Vi kunne være på samme side.
Du mener din side.
Xiaojing?
Du vil ønske at du hadde drept meg.
Det er alltid en dag i morgen.
Unnskyld. Jeg ville ikke forstyrre. Jeg beundret bare fokuset ditt.
Takk.
Young Jun kunne trengt litt av det fokuset.
Han hisser seg opp for lett.
- Han beskytter bare tongen. - Uten tvil.
Jeg har prøvd å lære ham tålmodighet i årevis.
Læreren kan åpne døren, men eleven må gå gjennom den.
Vi har ikke snakket siden du kom tilbake.
Jeg vet at det ikke var din idé å ta meg tilbake.
Får du og jeg et problem?
Nei.
Bra. Hold øye med Young Jun for meg.
Han kan ha litt vel mye kløe i fingrene.
Du er tidlig hjemme.
Jeg ville gi deg tid til å tilberede denne.
- Biff? Igjen? - Hvorfor ikke?
- Det er dyrt. - Får ikke familien min det beste?
Jeg har ikke gamblet, om blikket ditt betyr det.
- Hvilket blikk? - Det vet du.
- Du ble nok født med det blikket. - Jeg hadde ikke møtt deg enda.
Den var god.
Jeg fjernet noen bøller fra Quinns slakteri sist uke.
Gamlingen ser gjerne at jeg kommer innom nå og da. Derfor biff.
Ok.
Hun visste at jeg løy. Jeg kunne se det.
Hun har et sinnssykt uttrykk når hun vet at jeg lyver.
- God kveld, gutter. - God kveld, Mr. Leary.
- Tømmerjobben lønner seg visst. - Ja, det gjør den. Takk.
- Vil du spise med oss? - Ellers takk, men jeg har en avtale.
- Jeg tar det dere skylder og går. - Skylder?
Vi begynte i forrige uke.
Og dere har fått lønn, som er mer enn man kan si om mange her.
I dag er dere de heldige.
I morgen kan dere være tilbake hos de andre.
Poenget er at vi alle er sammen om dette. Ikke sant?
Ikke sant?
Jo. Det er vi.
Takk skal dere ha. Nyt middagen.
- Beklager at du måtte vente. - Jeg har det du ba om.
- Er det stabilt nok til transport? - Bare ikke rør sprenghettene.
Du har aldri vært her.
Dere kommer til vårt land.
Dere tar våre jobber. Dere voldtar våre kvinner og barn.
Dere har alle de jævla sykdommene med dere!
Dere har de snikete, jævla øynene.
Så som lojal amerikaner dømmer jeg deg til døden ved henging.
- Slipp meg! - Hold kjeft!
Hva i helvete?
Ei jente?
- Hvem i helvete er du? - Hun er med meg.
- Hvem er du? - Det er ikke viktig.
Lai!
Hva er det?
- Hvordan går det? - Du kom ikke hjem i natt.
- Kjempet du på båten igjen? - Ja.
- Vant du? - Må du spørre?
Jeg må se det en gang.
Jeg hyrte noen til å gå inn i en Long Zii-bule. Det er det de bruker.
- Melasse. Hva så? - Det bekymrer meg ikke hva det er.
Det er det det ikke er. Og det er ikke fra Kina.
Så Long Zii får det billigere og kan derfor selge det billigere.
Det forklarer hvorfor vi mister kunder.
- Vet fader Jun om det? - Han vil bare kjøpe i Kina.
Av frykt for De seks selskaper.
Det var da vi ikke måtte konkurrere.
- Det må vi nå. - Nei, sier du det?
Ville han vite det?
Hva da?
Du sender ordrene, ikke sant?
Vi kan finne en lokal produsent. Fader Jun trenger ikke å vite det.
Han finner ut av det.
Som jeg alltid har sagt: Be heller om tilgivelse enn om lov.
Vi har tapt mye på at Mai Ling har fått en andel.
Det kan utlignes litt ved å stoppe importen.
Det krever en lokal kilde vi kan stole på.
Da finner vi en.
- Ok. - Ok.
La oss spise frokost. Jeg sulter.
Du har blod i ansiktet.
- Her? - Ja.
- Der. - Det er nok ikke mitt.
Det blir bare bedre og bedre.
Det er femte gang på fem måneder.
- Ikke rart han fortsetter. - Det er ikke én. Ikke denne gangen.
De to ble drept med egen kniv og ser ut til å ha kjempet imot.
De andre tre og han bak der ble drept med sverd.
- Det er mer enn én overfallsmann. - For helvete!
- Du sa at vi lette etter én mann. - Og nå sier jeg at vi ikke gjør det!
- Hva i helvete var det? - Ingen anelse.
Jeg må ikke minne deg på dritten jeg får ovenfra.
Tro meg, det er mye, og det ruller nedover.
Kan dere ikke fange én jævla sverdfekter -
- finner jeg noen som kan det.
- Vi gjør alt vi kan. - Gjør mer.
Og sett gutten din Lee på plass! Han hadde gode manerer, og uten dem -
- ser jeg ingen grunn til å beholde ham!
- Få styr på den merra. - Ja vel.
Vil du fortelle hva det var?
- Flere drap? - Ikke vær lur.
Du kan ikke snakke sånn til Flannagan.
Jeg vet det. Unnskyld.
Du trenger ikke å unnskylde til meg. Ærlig talt nøt jeg det.
- Får du fortsatt hodepine? - Ja.
- Og laudanum hjelper ikke? - Nei.
Har det vart i to måneder nå? Hva sier legen?
At det er mye vi ikke forstår om hodeskader.
- Kanskje du bør ta litt fri. - Kanskje vi bør prate med Chao.
- Vi har snakket nok med Chao. - Og han skjuler noe.
- Han er sleip som en ål. - Han snakker ikke om han ikke vil.
Da må vi få ham til å ville det.
Karer, vær så snill. Ikke gjør det! Nei!
Hei! Hei! Det kan dere ikke gjøre!
Hvor ofte har Chao hjulpet deg? Og du ødelegger forretningene mine?
- Jeg må finne en sverdfekter. - Jeg har ingen.
- Folk dør, Chao! - Du!
Gi meg noe jeg kan bruke. Jeg er hardt presset.
Ja.
Ja, du er hardt presset fra mange sider.
Hva faen snakker du om?
- Jeg hører ting. - Hvilke ting?
Ikke bekymre deg for meg. Du har visst problemer nok selv.
Si ifra når du er klar til å snakke.
Lee!
Mr. Merriweather, besøkene dine begynner å bli en dårlig vane.
Byron var en nær venn. Jeg kan vel i det minste se til datteren hans?
- Så du har ingen skjulte hensikter? - Nei.
Jeg tilbød ikke å kjøpe firmaet om det ikke var best for deg.
- Så du er filantrop? - Selvfølgelig ikke.
Jeg er ute etter profitt, som deg.
Med en moderat pengeinnsprøytning og noen få modifikasjoner -
- kan det produseres ståldrager til byggeprosjektene mine.
Ja, men ellers takk. Jeg er opptatt, så ha meg unnskyldt.
Mrs. Blake, hvor lenge vil mannen din bære over med deg her?
- Det er ikke hans virksomhet. - Du misforstår.
Nei, du misforstår, så nå skal jeg snakke veldig sakte og tydelig:
Mercer Steel er ikke til salgs.
For meg virker det som om vi sammen kan...
- Hva har skjedd? - De pokkers arbeidsmennene.
Fem er skadd, og noen flyktet. Vi vil mangle ti menn i dag.
- Finn Claudia. Hun må se til dem. - Ja, frue.
Går det bra?
Du har uten tvil hyret et godt sikkerhetsfirma.
Hei, Chao.
- Kineseren med kløen. Drikker du? - Nei. Jeg var innom butikken din.
Jeg stengte tidlig.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Opplysninger. Jeg betaler.
For så mye betaler du snarere for diskresjon.
Young Jun og jeg leter etter en lokal melasseprodusent.
Du mener vel fader Jun?
Produsentskifte har politiske følger, og bare fader Jun kan gjøre det.
Jeg mener Young Jun.
- Hva gjør dere? - Det er et enkelt spørsmål.
Young Jun har sine pappaproblemer, men du bør vite bedre.
Hva handler det om?
Hva det enn er, la meg gi deg et godt råd, gratis.
Kom over det før du river hele tongen med deg i fallet.
Takk.
Jeg beholder den for å glemme denne samtalen.
Selvfølgelig.
- Hei, Chao. - Har du et øyeblikk?
Noen er i dårlig humør.
Den lille hobbyen din begynner å gi meg hodepine.
Hobbyen min?
En dag må du fortelle meg hvordan du vet hva alle driver med.
- Det er det jeg gjør. - Ja, men det er irriterende.
Vet du hva annet som er irriterende?
At politiet beslaglegger varene mine og stenger butikken min.
- Sier du det? - Det er irriterende.
- Jeg er lei for det, Chao. - Men det dekker ikke tapene mine.
Du kommer deg alltid ned på beina.
Kanskje jeg gjør det ved å melde den mystiske sverdfekteren -
- politiet så gjerne vil finne.
Det ville de aldri tro på.
Og det ville du aldri gjøre.
Ikke overvurder hvor mye jeg vil lide for å holde på hemmeligheten din.
Jeg tenkte at jeg bør holde en lav profil uansett.
En strålende idé.
- Te? - Ja takk.
Apropos hemmeligheter... Har du sett til din egen?
I morgen.
- God kamp. - Nei, det var slurvete.
Jeg burde avgjort det før.
Det tok under tre minutter. Det har ingen her vært i nærheten av.
Er det sånn du feirer en seier, vil jeg nødig se deg tape.
Jeg tapte også.
Stort.
Det ante meg.
Ingen kjemper her fordi det går bra for dem.
Vi sees.
Du, Vega?
Du sa at du kunne hjelpe meg med å finne det jeg søker.
Ja, det sa jeg visst.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Han vil ha deg, skatt.
God kveld.
- Du er bekymret for Ah Sahm. - Du så ikke hvordan han så på meg.
Hatet i øynene hans.
- Hop Wei bryter ikke traktaten. - Ikke fader Jun.
Men hva om han mister grepet om tongen?
Ah Sahm kan kjempe. Men han er ikke som deg.
Han er ingen leder.
Da han kom, var jeg rasende over -
- at han trodde jeg fortsatt var søsteren han husket.
For at han trodde at han kjente meg.
- Jeg trodde bare aldri... - Hva da?
Kanskje jeg ikke kjenner ham heller.
Vi må være veldig forsiktige.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com