Kom nu... Nej.
Nej. Nej.
Den skal da være... Hvad er det?
CAMBRIDGE, MASSACHUSETTS 1981
Nej... Hvor er...
For pokker da. Hvorfor bliver tingene altid væk, når jeg skal bruge dem?
- Så du, den sad der? - Nej.
Jeg har rodet i ti minutter, mens du sad der.
- Ledte du ikke efter en kuglepen? - Nej, hvorfor?
Du leder tit efter en kuglepen, når du får en idé...
Du tager jo noter.
Det er ikke altid andre folks skyld, når der sker noget.
Skal jeg skrive det ned med en af kuglepennene?
- Kan du huske... - Jeg husker, hvor jeg var.
Jeg burde barbere mig skaldet. Det ville hun elske.
Jeg kan altid huske, hvor jeg var og holde styr på komplekse tanker.
Derfor vil NASA have mig til Florida.
Kl. 4 ringer telefonen, fordi hun har fri.
Blæse være med, at jeg skal være på laboratoriet kl. 8.
Alt skal bare være... Og så...
- Gør sætningen færdig. - Hvad?
Du skal gøre dine sætninger færdige.
- Det gør jeg også. - Ja, i dit hoved.
Jeg er så træt af at blive kritiseret af dig og hende.
Det er ikke min skyld, at alle andre er så langsomme.
Den eneste, jeg kunne tale med, var bedstefar.
- Bliver du siddende der? - Jeg troede, du blev på sofaen.
- Vi arbejder jo med nærhed. - Ja, undskyld.
Du bestemmer. Jeg ville bare have noget angstdæmpende.
Jeg sidder her nu.
- Jeg vil ikke have pandehår. - Nej.
Hvem ringer kl. 4 om natten?
Jeg arbejder på min ph.d. Den er vigtig.
Ved hun ikke, at der er tidsforskel mellem Reno og Boston?
- Hvad skriver du? - Det forstår du ikke.
Så forklar mig det.
Molekylær kinetisk sekvensering? Skal jeg forklare det?
- Jeg troede, du skrev noget om din mor. - Alting drejer sig ikke om...
Jeg vil bruge DNA-mutationer til
at ændre sygdomsbaner og flytte om på dem,
så vi kan kontrollere den proces... Vent.
Jeg gjorde det.
- Er du sikker? - Vil du selv se efter?
Nej, jeg tror på dig.
Esther, det er jo fantastisk.
Det, du har gjort her på mit kontor,
er en kolossal bedrift.
Prøv lige at forklare min mor det!
Hvem fanden har overbevist mig om, at et sengetæppe er smart?
- Det er vist Susies kontor. - Det var godt. Jeg troede, du var ude.
- Hvem er det? - Rose. Miriam er meget syg.
Hvad? Nej... Hun skal først have det røde den 14. Det står i min kalender.
Nej, hun kom meget sent hjem i går og var næsten stivfrossen.
- Hvad lavede hun ude i snestormen? - Det håbede jeg, du vidste.
- Det er da din datter. - Og din klient. Hun er aldrig hjemme.
Jeg skal ikke forklare hende om sne. Det er din opgave.
Hun var næsten stivfrossen, da hun kom hjem.
Hendes uldjakke var krympet.
Vi måtte låne en havesaks for at klippe den af hende.
Så gav vi hende et varmt bad og lagde hende i seng. Hun var underafkølet.
- Hold da op. - Hun er så ophidset, at hun ikke kan sove.
Hun ligger bare og ævler løs. Du må komme og oversætte det.
Du taler hendes sprog og kender den der showbiz-jargon.
- Jeg kommer med det samme. - Fint.
Når du kommer, skal du ikke tale om tæer.
- Hun mister måske en eller to. - Mister hun sine tæer?
Vi håber, det kun er den midterste venstre. Så kan hun næsten gå normalt.
Så bliver det også nemmere at gå i smalle sko. Det skal nok gå.
- Kommer du snart? - Ja. Farvel.
Hallo! Så er jeg her.
Susie? Der var låst. Hvordan kom du ind?
- Jeg har stadig nøglen. - Hvorfor?
Jeg har vel ikke taget den ud af nøglebundtet.
- Godt, du er her. - Hun låste sig selv ind.
- Hvordan går det? - Hun sludrer stadig.
- Hun beholdt nøglen. - Og hvad så?
Hvad sker der med Miriam?
Det går ikke fremad. Hun taler næsten i tunger. Tilfældige ord og sære lyde.
Hun taler måske bebop.
Hun tog til Carnegie Hall og så Lenny optræde.
Nu får vi da endelig lidt at vide. Carnegie Hall.
Hun blev altså ikke skør og gik ud i sneen, fordi den var så fin.
Det troede jeg.
- Din skjorte, Abe. - Det er renseriets skyld.
- Så tag en anden på. Der er krise. - De ser alle sammen sådan ud.
Jeg ser, hvad der sker.
Med skjorten? Det er altså ikke vigtigt lige nu.
Miriam? Det er Susie.
Væk, væk.
- Hvad er væk? - Vinduet.
- Er vinduet væk? - Åbent.
- Er vinduet åbent? - Den lukker. Døren lukker.
- Der er ikke noget, der lukker. - Ost og kiks.
- Tony Bennett. - Hvad er der med ham?
Jeg var i seng med ham.
Var du i seng med Tony Bennett? Hvornår har du mødt ham?
Jeg gik i seng.
- Hvem? - Slog mit hoved i flæng.
Prøver du at rime?
Miriam?
Hun var i seng med Tony Bennett.
- Hvad siger du? - Hun vil have ost og kiks.
Jeg gav hende ost, men hun ville ikke have den.
Hvor kender hun Tony Bennett fra?
- Nævnte hun noget om en hat? - Det gør hun jo altid.
Hun sagde noget om et vindue og en dør. De her hjælper ikke.
- Jeg troede, de beroligede hende. - Hvad er det, der stinker sådan, Zelda?
Særlig polsk fiskesuppe. Den beskytter mod onde ånder og giver glans til håret.
Når du er færdig med at pine hele nabolaget, så lav en kande stærk kaffe.
Det kommer til at tage tid.
Miriam.
Miriam, prøv at fokusere. Hvad skete der i aftes?
- Det var koldt. Snestorm. - Ja, snestorme er kolde.
Gik. Gik.
- Gik du i kulden? - Frost-skridt.
Hvad?
- Jeg fik frost i skridtet. - Kan man få det?
Mine tæer. Jeg mister mine tæer.
Der er meget snak om tæer. Men frost-skridtet er vist vigtigere.
Dine tæer har det sikkert... Hold da kæft!
- Er det slemt? - Nej.
Hvis man skal besvime, skal man have hovedet nedad, ikke?
Sig det nu.
Hold da kæft. Hvordan fanden er det, dit skridt ser ud?
- Godt. - Susie?
Susie?
- Fandt du ud af noget? - Skal vi ringe efter lægen igen?
Han har mange husbesøg, så hvis vi kan undgå...
Jeg så tåen.
- Den fortalte jeg dig jo om. - Nej.
Nej, du fortalte mig ikke om den tå, Rose.
Du fortalte om en frossen tå, der var lyserød som en basunengel.
Du forberedte mig ikke på det skrækkelige syn.
- Du overreagerer. - Hendes tå er sort, Rose.
Jeg overreagerer ikke. Den tå er færdig.
Som om hun har været med i krig. En gammel en. Glem det.
Godt. Jeg går tilbage.
Jeg glemmer aldrig det syn af den tå. Er du med på det?
Jeg lukker sgu nok aldrig øjnene igen.
Har du det lidt bedre? Vil du op at stå og bevæge dig lidt?
Dine børn ser tv. Vil du ikke se dem?
Mine børn kan rende mig.
Hun sagde, at børnene kunne rende hende.
- Hvad? - Nej, det kan de ikke.
- Hvad er det for noget? - Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Ved du, hvad der hjælper?
- Hvad? - At du afleverer nøglen.
Det kan da ikke skade.
Susie.
- Susie. - Hvad er der?
- Du sidder op. Hvordan går det? - Fint, tror jeg.
Sagde jeg, at børnene kunne rende mig?
Jeg tror heldigvis ikke, at den lille hørte det.
- Godt. - Vil du fortælle, hvad der skete i aftes?
Ikke så meget. Jeg var i Carnegie Hall. Der var snestorm.
Der var ingen taxaer, så jeg begyndte at gå.
Kan du få Bennett-jobbet tilbage?
- Det er nok smuttet. - Er du sikker?
- Ja. - Deres andet valg har måske ikke svaret.
Han er ved at gøre sig klar lige nu.
Mig og mit dumme manifest.
"Gør mig til stjerne. Jeg nægter at være opvarmning."
Hvor var det tåbeligt sagt.
Nej, den del om at sige det, du vil, var smart.
Jeg har måske ikke det, der skal til.
Jeg er måske ikke så sej, som jeg troede. Kig dog på mig.
20 cm sne, og jeg forvandler mig til min mor. Jeg ligger i sengen og æder piller.
Der ligger garanteret krystaller under puden.
Ja, der gør. Tre styk.
Nej, kom nu. Tænk på noget godt. Tænk på sko.
Min tå... Jeg mister en tå.
Så lad være med at tænke på sko. Hatte. Du elsker hatte.
Min hat... Jeg elskede den hat.
Hør nu. I morgen vil det føles som en sjov historie at optræde med.
Undskyld, Susie. Jeg er så dum. Vi havde jo en plan.
Så kørte jeg solo. Jeg prøvede at gøre alt selv.
Det skulle jeg aldrig have gjort. Du er den eneste, der forstår mig.
Du er den, der fik mig hertil.
Jeg lover, at jeg aldrig holder op med at stole på den vigtigste i mit liv.
Aldrig nogensinde.
- Seks måneder. - Hvabehar?
Da skal hun have succes. Harry advarede mig om det ansigtsudtryk.
Han vidste ikke, hvad det betød, før det var for sent.
Hun giver ikke op.
Mike må være nøglen til det.
- Hvem er Mike? - Jeg må løbe.
- Lige en ting til... - Du får ikke nøglen, Abe.
Den fantastiske fru Maisel
Det er snart thanksgiving.
Er det i morgen? Hvorfor er jeg så stadig her?
Thanksgiving, ja. En dag fyldt med mad og familie.
En dag, hvor en svigerfar ligner en,
der håber, at hans datter kommer til fornuft.
Hvor svigermor ligner en, der håber, at hendes datter kommer til fornuft.
Og hvor ens kone ligner en, der håber, at hun kommer til fornuft.
- Det gjorde din kone, ikke? - Jo, flere af dem.
Gift dig altid med en klog kvinde. På et tidspunkt forlader hun dig.
En af mine yndlingstraditioner er
at sidde og se min barndoms oppustede tegneseriefigurer
svæve forbi udenfor uden et ord.
Når mine bedsteforældre så endelig kommer ind, ser vi Macy's optog.
Jeg elsker Macy's optog til thanksgiving.
Så ved man, hvor man ligger i branchens rangorden.
The Gordon Ford Show har branchens bedste studiepublikum.
Beklager. Jeres begejstring blegner i sammenligning med en gruppe børn,
når en 3,5 m høj Mighty Mouse-figur svæver forbi. Det er som Elvis for voksne.
Jeg elsker også, når vi sidder ved bordet,
og bedstemor igen siger, at hun måske ikke er her til næste år.
Så siger vi, at det ved vi godt.
Men alle spiser altså tante Rosies kalkunfyld uden at klage.
Vi har et godt program til jer. Bliv hængende.
Jeg er altså ikke trængt ulovligt ind.
Jeg besøger byen for første gang og er bare gået forkert.
- Jeg ledte efter botanisk have. - Ja, den fejl begår folk ofte.
Jeg er manager og kan spotte talent.
Hvad hedder du? Willie? Vi bliver gode venner.
Du skal holde tale til mit bryllup.
Jeg hader bryllupper. Her er elevatoren.
Politiet må være trætte af, at de afviste dig.
- Nej, skat. - Jeg sagde, det ikke var et askebæger.
Det er en fransk vase fra det 19. århundrede.
Man kan jo kun grine af folks dumhed, ellers begynder man at græde.
Det lugter, som om det koger.
- Det gør det ikke. - Det skal simre.
- Det gør det. - Kan du kende forskel?
Ja.
Når det koger, er der store bobler, når det simrer, er der små.
Hun ved godt, hvad det betyder.
Salt, Zelda. Er det lige så dyrt som guld i dit hjemland? Brug en nævefuld.
Emsige gamle krage.
Nærigpind.
- Nu skal I være ordentlige. - Alle blomsterne er visne.
De må have sendt mig de forkerte.
- Hvad gør vi? - Vi undværer blomster.
Nej, det er jo thanksgiving.
Folk kommer kun for blomsterne. Jeg finder på noget.
Han kan lugte kalkunen. Det kan han altså. Se selv, Rose.
Jeg står med en saks!
Hvis man siger noget, kigger han på en.
- Prøv selv, Midge. Sig noget. - Blikkenslagerne får travlt i morgen.
- Se, han vendte hovedet! - Her står altså et komfur, Astrid.
Man holder ikke et barn over komfuret, medmindre han skal pottetrænes.
- Få det barn ud herfra. - Nu skal jeg, fru Astrid.
Han er så opmærksom.
Og vågen. Han er altid vågen. Han sover aldrig.
Pottetræner du børn over komfuret?
Det varmer deres bagdel op, så de ved, hvad den er til.
Joely lærte det på halvanden time.
Hvor tit græder I egentlig?
- Hvor skal jeg sidde? - Ved siden af mor, ikke?
Jeg har byttet rundt på bordkortene.
De små skal sidde ved voksenbordet, så Chaim ikke føler sig forkert.
Rose sidder der, Noah sidder der, Moishe og Shirley sidder der og der.
Abe, Midge og Joel sidder ved børnebordet.
- Jeg er jo voksen. - Jeg sætter mig ved børnebordet.
Det er jo Chaims første thanksgiving. Du skal være hos ham.
Far er bare fjollet. Du skal ikke være bange.
- Beklager, far. - Han sover. Han er da ligeglad.
- Nej, han er så kvik. - Ja, ulig sin mor...
Sæt dig her, far.
Her er mere salt, hvis maden ikke smager af noget.
- Jeg vil gerne sidde der, Joel. - Hvorfor?
Fordi jeg er familiens overhoved. Jeg bør sidde for bordenden.
- Ved børnebordet? - Hvor meget betyder det for dig?
- Jøsses! Hvem har dræbt blomsterne? - Sådan var de, da de kom.
Har du betalt for det? Jeg kunne have skaffet visne blomster gratis.
- Pas nu på. - Undskyld. Jeg vil gerne skåle.
- Derhenne fra? - Ja.
En skål bør komme fra voksenbordet.
Jeg gør det.
- Du er så heldig, Chaim. - En gang om året samles vi...
- Han pegede på dig! - Gjorde han?
- Ja, på dig. - Gør det igen.
- Peg på far. - Skål for at pege. Så spiser vi.
Har jeg fortalt om den rejse, jeg vandt?
I banken.
- Hvad? - Vandt du den i banken?
Jeg kan ikke høre dig, men jeg vandt en rejse til Palm Beach i banken.
Chefen ringede og takkede mig for at være en loyal kunde.
Så tilbød han mig en rejse.
- Sjovt. - Hvad?
- Sjovt. - Ja, ja.
Vi skal af sted i weekenden.
Det bedste er, at vores datter nægter at tage vores børnebørn med
i lufthavnen for at vinke farvel.
Det er så skuffende.
Jeg er på arbejde den dag. Hvorfor kan du høre ham?
- Hvad? - Der er også noget, vi vil fortælle.
Vi ventede på det rigtige tidspunkt. Vil du sige det?
- Nej, gør du det, Moishe. - Shirley og jeg skal skilles.
- Fyldet mangler salt. - Hvad siger du?
- Nej... Hvorfor? - Vi passer ikke sammen.
Har I først opdaget det nu?
Da han næsten døde, troede jeg, at han ville gå på pension.
Ja, men når man er tæt på at dø, indser man, hvor kort livet er.
Jeg har ikke nået alt det, jeg ville i firmaet, så jeg vil udvide.
Og nu er vi færdige. Hvordan smager kalkunen? Mangler den salt?
Kalkunen smager skønt, Shirley.
Vi sidder her til thanksgiving, og så smider I den bombe?
Slap af. Alt går, som det skal. Vi bor stadig sammen. Intet er forandret.
Vi deler sengen op med en plexiglasplade, så vi ikke gnubber bagdele,
men stadig kan se, hvis en af os bliver kvalt i søvne.
Vi er stadig venner.
- Kan I ikke finde ud af det? - Seriøst?
Spørger du virkelig om det, dit nådesløse kvindemenneske?
Du skal ikke tale sådan til Midge. I skal løse det her.
Glem det.
Vi har prøvet.
Men Moishe sagde noget, jeg aldrig havde troet, min ægtemand ville sige.
Nu er der ingen vej tilbage.
Så sagde Shirley noget,
jeg aldrig havde troet nogen, og da slet ikke min kone, ville sige.
Nu er der ingen vej tilbage.
- Jeg er på mors side. - Hvorfor?
Du havde et hjerteanfald og skal gå på pension.
Tak, for din støtte til vores køn. Herligt.
Men nu hvor vi er i gang, skal du så ikke fortælle noget, Joel?
- Seriøst? - En nyhed.
- Noget, du har holdt skjult længe. - Hvilken nyhed?
Jeg ville jo ikke sige det lige nu, men...
Pas dog på.
Ethan, byt plads med far.
Som min nyfraskilte far siger, har jeg en nyhed.
Det handler om min kæreste.
- Pas dog på. - Esther, børnebordet. Nu!
Undskyld. Fortsæt bare.
Vi skal giftes.
- Jøsses! - Tillykke.
Og vi skal have et barn.
- Mazel! - Jøsses!
Hvem er hende din forlovede?
Du kender hende.
I har mødtes.
I spillede mahjong.
- Hvor? - På hospitalet.
- Hvor? - Da far fik hjerteanfaldet.
- Vandt jeg? - Ja. Du elsker hende, og vi skal giftes.
Et barnebarn, Rose. Hørte du det? Hvorfor sagde du ikke noget?!
- Det var ham, der ikke sagde noget! - Du nyder, når jeg har det elendigt.
Men jeg får en svigerdatter og et barnebarn.
Og du falder død om midt i en bunke herretøj.
- Sikke noget at sige. - Chaim, luk ørerne.
Hold ham for ørerne.
Nyd den skjulte skønhed og anonymitet her,
så længe I kan.
Jeg er skrupsulten.
Umuligt. Du spiste jo hele kalkunen.
- Du spiste hele kalkunen. - Nej.
Wan shang hao, fru Cho.
Pas på.
Stil posen i køkkenet, Ethan.
- Her bor allerede en dame. - Hvad?
Vil I lige gå ind i fars soveværelse?
- Hold mig i hånden. - Nej!
- Jeg skal vise dig, hvor det er. - Det ved jeg.
Hvorfor sagde du ikke, at du kom? Jeg har savnet dig.
Jeg vidste ikke, at du havde børn.
- Altså i dag. - Det gør ikke noget.
Er du sulten? Jeg har et helt måltid med.
Jeg flytter til Chicago.
Du buser nok bare ud med tingene, hvad?
- Beklager. Hvordan gik... - Glem det.
Fint. Undskyld.
- Sid ned. - Nej.
Vil du ikke sidde ned?
Nej. Jeg skal stå her og sige det, jeg kom for.
Min turnus bliver nok i Chicago. Jeg kan godt lide hospitalet og folket.
Er du med på, at jeg ikke bor i Chicago?
- Jeg kan ikke flytte nu. - Det ved jeg.
Duer hospitalerne i den nordøstlige del ikke?
- Har du set på dem? - Nej.
- Burde du ikke det? Vi skal have et barn. - Nej.
- Nej? - Det skal vi ikke...
...længere.
Hvad skete der? Klarer du dig? Hvorfor ringede du ikke til mig?
Der skete ikke noget. Jeg...
Vi...
...skal bare ikke have et barn mere.
Det forstår jeg ikke.
Pis. Nu forstår jeg det.
Det gør mig ondt.
- Jeg sætter mig ned. - Jeg har haft et mål hele livet.
Du vidste jo godt, jeg ikke ville have et fast forhold.
- Og det her med dig... - Far, Esther peger på mig igen.
- Jeg kommer om lidt. - Far, hun bliver ved!
Jeg kommer om lidt, for fanden!
Fandens også. Undskyld, Ethan.
- Du er vred... - Jeg forstår det ikke.
Hvorfor fortalte du overhovedet, at du var gravid?
Min mening er vist ligegyldig.
- Det passer ikke. - Kan jøder blive munke?
- For min historik med kvinder... - Jeg burde have tænkt det bedre igennem.
Men det gjorde jeg ikke. For du er...
Du er jo dig. Jeg havde aldrig set det her komme.
Du burde være øjenlæge. Så havde du måske set det.
Du skal ikke sarkastisk.
Jeg skal ikke være vred, sarkastisk eller interesseret.
Det sagde jeg ikke.
Jeg kan ikke få det hele, Joel.
Sådan fungerer verden ikke.
Hvis jeg vil være læge, skal jeg kun være det.
Vær nu sød at forstå det.
Jeg har brug for, du forstår det.
Fint.
Fint. Skråt op med det. Jeg forstår det godt. Du bliver en blændende læge.
- Tak. - Har du alle dine ting?
- Har du ikke noget her? - Kun den her trøje.
Én trøje. Jeg er vist ikke særlig skarp.
Efterlader en kvinde kun én trøje, burde alarmklokkerne ringe.
- Joel, jeg... - Børnene er her, Mei.
Held og lykke.
- Jeg sender min nye adresse. - Ja, gør det.
- Farvel, Joel. - Farvel.
Du er en kalkunsteg.
Du er en ... to kalkunstege.
Kalkunsteg.
Bliver du ved med at pege på Ethan med den finger, æder han den.
Undskyld, men kalkunen er tør.
Nogen havde den med hjemmefra. Jeg kan desværre ikke hjælpe.
Undskyld. Er der mere Chianti?
Nogen havde også den med hjemmefra. I guder!
Jeg fører an i bordbønnen. Gør dig klar.
- Jeg vil ikke have bønner på bordet. - De er ikke en bønne værd.
Få det ud af systemet. Du har to minutter.
Susie har ansvaret for det her område. Der er bordbøn om to minutter.
- Det lyder sjovt. - Jeg er nok ikke klar til en turné.
Det er to ugers optræden på Hacienda. Publikum kommer til dig.
Det lyder skræmmende.
Nej. Du optræder og går tilbage på dit værelse.
Jeg har skaffet et fint hotelværelse med rengøring.
Der kommer en stuepige og gør rent og reder seng.
Det er Vegas. Hun giver måske endda et håndjob.
- Et hvad? - Du får en flybillet til første klasse.
- Jeg kan jo ikke flyve. - Det gør flyet. Du skal bare sidde i det.
Jeg kan ikke gå om bord på et fly. De giver ingen mening.
- Hvad holder dem oppe? - Hvad holder fugle oppe?
- Pengebekymringer? - Laver du sjov?
- Jeg vil ikke flyve. - Jo, du vil. Der sker ikke noget.
Du skal også med, ikke?
Mig? Jeg skal sgu ikke op i et fly.
Pis. Jeg har vist knækket en tand.
Hvem af jer tabere havde brød med?
- Mig. De er hjemmelavet. Er de gode? - Nej, de er stenhårde.
Det er med vilje. Det er en familieopskrift. Vi kalder dem stenbrød.
Det er jo latterligt.
Du skal dyppe dem i varmt vand i ti minutter først.
- Vidste du ikke det? - Nej.
Jeg har en meddelelse.
Stage Deli er ikke ansvarlig for
bedstemors tørre kalkun, bedstefars klumpede kartoffelmos,
tante Bettys sure tranebærsovs eller rosinerne i gulerodskagen.
Hold så op med at spørge.
- Træd af, Fred. - Fint. Hyg dig.
Vi skal have mere varmt vand til brødet, Verla.
- Nej! - Her er vist mad nok. Hej, Alfie.
- Halter du? - Ja, jeg var ved at miste en tå.
Kig lige på min tand. Ser den mærkelig ud?
Ja, der sidder vist spinat i den. Den bevæger sig!
- Det er de skide stenbrød. - Freds brød? De skal jo dyppes i vand.
Glem nu det.
Jeg fedtede for Bobby, så du kan optræde i klubben på 15th.
- Det er næste torsdag. - Fint. Jeg er klar.
- Boise ringede. - Jeg forstår ikke, hvad du siger.
Boise ringede. De bestak strisserne. Wolford genåbner.
De vil stadig have dig.
Ja, hvis du synes. Jeg skal jo holde mig skarp.
Godt, folkens. Der bliver ikke fælles bordbøn grundet manglende interesse,
og utallige frække vitser om kalkuner.
Velbekomme og glædelig thanksgiving.
- Jeg flyver ikke. - Jo, du gør. Jeg er også klar.
- Jeg flyver ikke. - Jo, du gør.
- Jeg har nok at se til. - Jeg flyver ikke!
Jo, du gør. Jeg vrider halsen om på dig, Fred.
Kom så.
Kom så, kom så.
Jeg hader dig!
- En, to tre... - Vent!
Jeg snød jer.
Davs, Mike.
- Hvad laver du? - Leder efter et træ.
- Er du fulgt efter mig? - Kan vi lige sludre?
Om vi kan...
Mine børn er her. De suser rundt.
- Beklager. Du tvang mig til det. - Hvad?
Jeg ville tale med dig i studiet, men vagten vil ikke lukke mig ind.
Det er, fordi de har et foto af dig, og jeg har sagt, de ikke skal.
Er det et pænt billede? Oplyst bagfra?
Jeg har altså en sav.
Jeg skal tale med dig. Du skal altså se Miriam igen.
Kom nu og se hende optræde. Du fortryder ikke.
Det har jeg jo tilbudt en gang.
Du gik amok, bandede ad mig, og ræsede tilbage til den sump, du kommer fra.
- Så lad os prøve igen. - Nej.
Folk får ikke en chance til. Jeg vil ikke se hende.
Det behøver du heller ikke. Send en anden.
- En af de kvindelige forfattere. - Vi har ingen.
Er Gordon Ford én stor mandeklub?
- Hvad er der med din mund? - Det er bare min tand.
- Skal jeg save den ud for dig? - Nej, tak.
- Smut med dig. - Jeg prøver faktisk at være sød.
Hvad?
Jeg kom herop, fordi det var nemt for dig. Afviser du mig bare?
Nu kunne jeg godt bruge et ulvekobbel.
Hvem skaffede dig Sophie Lennon? Det gjorde jeg. Det interview fungerede.
Det var stort. Dine seertal skød i vejret.
Og du spankulerer rundt og tager hele æren.
- Jeg fik det til at ske, Mike. - Ved du hvad?
Jeg glæder mig til én ting hvert år.
En ting gør mig lykkelig, og det er det her.
At finde et juletræ med ungerne.
Vi gør det hver år, og det er pissedejligt.
Nu bliver du stående lige der!
Så køber jeg æblemost til ungerne og glemmer alt om dig.
Jeg har købt most til dem. Så var de beskæftiget.
Vildt, at ingen af dem ligner dig.
Næste år får de et foto af dig her.
Har du lovet mine børn en tur i biffen?
Måske.
- Skulle I se Spartacus? - Måske.
Den tre timer lange film med korsfæstelserne?
Var det den film, du mente, tre børn skulle se?
Der var jo heste med.
Nu har du ødelagt julen og korsfæstelser for mig. Tak!
Selv tak.
Og på grund af dig valgte jeg det grimmeste træ.
Du forstyrrede min koncentration.
- Mike... - Du kommer aldrig ind i bygningen igen.
Er du med? Du får ikke engang lov til at stå uden for den.
Når du er ti bygninger derfra, bliver du nødt til at dreje til højre.
Du får ikke engang lov at gå ned ad 5th Avenue.
Du kan aldrig mere stå foran stormagasinet,
for det ligger overfor på 5th Avenue.
Hvis du vil i stormagasinet, skal du ind fra 49th Street.
- Jeg går aldrig i stormagasinet. - Hold dig ude af Midtown.
- Der ligger mit kontor. - Så flyt. Det gælder også din pige.
Hun har ikke et kontor.
Hun kommer heller aldrig ind i den bygning.
Og hun går garanteret i stormagasinet.
Det vil nærmest slå hende ihjel at skulle gå ind fra 49th Street.
Den indgang ligger milevidt fra elevatorerne!
Unger, er det ikke julemanden?
Nej, hov. Det var vist alligevel ikke julemanden.
Spartacus, Spartacus...
Julemanden findes ikke!
- Hallo? - Der ligger en billet til Vegas, som...
Der ligger en billet til Vegas, som skal afhentes.
- Hvordan har din tand det? - Hold kæft.
- Jeg kan ikke forstå, hvad du siger. - Den latterlige tryllekunstner skal...
Rend mig!
- Gå nu til tandlægen. - Jeg skal have narren om bord på det fly.
- Jeg gør det ikke. - Jo, du gør.
Nej, jeg gør ej.
- Jeg gør det ikke. - Jo.
- Jeg gør det ikke. - Jo, du gør, om jeg så skal binde...
Skyd mig.
Det er jo helt til grin, Susie. Jeg ringer til min tandlæge.
- Du tager derover nu. - Men Alfie...
- Alfie gør det ikke. - Jeg kører Alfie i lufthavnen.
- Gør du? - Hvad gør hun?
Ja.
Fint, men du kan ikke bare sætte ham af. Du skal se ham gå om bord.
Han må ikke gå på toilettet.
Han kravler ud af vinduet eller skyller sig selv ud.
Det lover jeg. Jeg ringer til tandlægen nu. Farvel.
Beklager.
Jeg vil ikke med.
- Fint. - Jeg mener det altså.
- Det ved jeg godt. - Du lytter ikke til mig.
Jo, jo.
Hvorfor rejser alle de folk?
Er der en invasion på vej?
Gaten er ikke kommet på. Vi sætter os.
Jeg kan jo bare gå min vej. Du kan ikke stoppe mig.
Jeg har din kappe, og du får den først, når du går om bord.
Du er fjollet. Det er sjovt at flyve. Man får mad og drikkevarer.
Det sidste måltid.
- Værsgo. Den er fra Susie. - Den er allerede brugt.
Den er fra Ethan.
Telefonen ringede forleden.
Det kom bag på mig, for jeg vidste ikke, jeg havde en telefon.
Det var en mand. En talentmanager.
- Hvad ville han? - Han havde set min forestilling.
Han mente, jeg var dygtig og kunne blive større end Houdini.
Det er noget pjat, for det er jeg jo allerede.
Houdini var meget lille. Derfor kunne han være i kassen.
- Sagde du, at du havde en manager? - Ja.
Han sagde, at han godt kendte Susie Myerson. Hun var elevatoroperatør.
- Hvad? - Man mødte hende på vej op eller ned.
Hvis man ville nå toppen, skulle man stå af elevatoren.
På toppen, går jeg ud fra.
- Ved du, hvorfor du skal ud at flyve? - Fordi du har taget min kappe.
Nej, fordi du skal optræde for 2.000 mennesker i Vegas.
Du har fået så meget reklame, skal bo godt og tjener flere penge, end du drømmer om.
Nej, for jeg har sovet i et pengeskab.
For et halvt år siden svindlede du drukkenbolte på en bar. Du var færdig.
Alle var ligeglade med dig, undtagen Susie Myerson.
Det ved jeg godt.
Det er nemt at spotte en perle, når den er poleret og fin.
Det er sværere, når den brækker sig i en spand på ens kontor.
Susie er noget særligt.
Du finder aldrig en som Susie. Husk det.
Sidste udkald for rute...
Det er gate fire, ikke?
Hej. Det er Alfie Zielinski. Han skal med til Las Vegas.
Det lyder skønt.
Det er første gang, han skal flyve, så han er nervøs.
Det står også her. Vi skal nok passe godt på ham.
Hej, Alfie. Velkommen til TWA. Vi skal nok blive gode venner.
MINDREÅRIG REJSER ALENE
Her står, hvem jeg er. Så skal jeg ikke forklare noget.
Ring til Susie, når du er landet. Rigtig god tur.
Husk det, vi har talt om.
- Vent, Alfie. Jeg har din kappe. - Den stjal jeg for en time siden.
- Det er den her vej. - Kom, skat.
Miriam!
Hvad laver du her?
Hej. Jeg lovede at gøre Susie en tjeneste. Der var krise.
Hun kan godt være her for Susie, men ikke for sine forældre.
Det ser skidt ud.
Susies klient skal til Vegas. Jeg fulgte ham i lufthavnen.
Det lyder overhovedet ikke som en krisesituation.
Hun har tandpine.
Vil du have et øjeblik til at finde på noget bedre?
- Hvorfor er I ikke på vej? - Vores fly blev aflyst.
Nej, flyafgangen er ikke aflyst.
- Vi er aflyst. - Hvad?
De kunne ikke findes vores reservation, og der var ikke andre afgange.
Nu tager vi hjem.
Vi er derhjemme, når du har klaret den vigtige tjeneste
for vennen med tandpine, som ikke betalte for din skolegang.
- Vi kan følges hjem. - Nej.
Vi kom alene og tager hjem alene. Ligesom fødsel og død.
Fint. Så vinker jeg til jer hele vejen hjem.
Vi er vist inde i en uheldig periode.
Det ved jeg nu ikke.
Renseriet og de visne blomster til thanksgiving.
Jeg er punkteret to gange i den her uge. Og nu kan de ikke finde reservationerne.
Hvad er der galt? Rose?
- Ingenting. Vi kører hjem. - Ja.
Vi får en taxa før Miriam.
Jeg ved godt, reservationen var aflyst. Hvordan skete der?
Var det en italiensk kvinde, der aflyste den? En skræmmende type.
Eller var det en irsk kvinde med tyk, irsk accent?
"Prægtig hat!" Sådan lyder en irsk accent.
- Jeg er jo ikke imitator, vel? - Rose, jeg har skaffet en taxa! Kom så.
Øjeblik.
Hørte du noget i baggrunden? Skrig, savelyde eller knogler, der brækkede?
Rose! Kom nu.
- Nej, det er ikke min spøg. - Rose Weissman, jeg kører altså uden dig.
Jeg må løbe. Min mand har et hysterisk anfald. For himlens skyld, Abe!
- Nu kørte taxaen. - Der kommer en ny.
Ligesom med flyafgangen?
- Dav. - Dav.
- Er det første gang, du rejser? - Ja, og bærer på ting.
Skal jeg...
Rothstein, Myers, Friedman & Abramowitz.
- Er det dine rabbinere? - Nej, advokater.
- Så må den ikke blive væk. - Nej.
Man betaler per ord. Dobbelttakst for de grimme.
Skal du ud at rejse?
Jeg skal vestpå, ja.
- Er det rigtigt? - Ja.
Jeg skal opleve et varetægtsfængsel i LA .
Der er 22 grader, solskin og tørt.
- Hvordan har du haft det? - Fint.
- Rigtig fint. - Godt.
- Skal du ud at rejse? - Nej.
Jeg tvang en nervøs tryllekunstner om bord på et fly og holdt hans kappe som gidsel.
Det gjorde jeg i sidste uge. Skiderikken slap kaniner løs i min lejlighed.
- Hvor længe er du væk? - Det ved jeg ikke.
Jeg skal optræde et par gange. Jeg har lejet et hus.
- En mand med en lejekontrakt. - Det sker jo for selv den bedste.
Jeg tror, du bliver glad for LA.
Der er sol, appelsiner og Disneyland. Alt det, du elsker.
Jeg finder nok de negative sider ved det.
Min datter kommer og bor hos mig en overgang.
- Hun er heldig. - Ja.
Jeg må hellere finde et fly, der flyver vestpå.
- Undskyld, jeg ikke ringede til dig. - Nej, det der gør vi ikke.
Fint.
Pas på dig selv.
Lenny.
Jeg ødelægger det ikke.
Det skal jeg huske.
Undskyld.
Der er du!
Det koster 1,50 dollar at få et bord, og du skal købe mindst to drinks.
- Er Joel her? - Nej.
Han har låst kontanterne inde, så jeg bruger mine egne lommepenge.
Værsgo. Hyg dig.
- Endelig! - Archibald. Min tro væbner.
- Det hedder jeg ikke. - Jo, det er kælenavnet for Archie.
Nej, Archie er kælenavnet for Archibald.
Det sagde jeg jo også.
Vi burde få os et par heste.
Ridestøvler og ridebukser. Så kan vi ride ud i solnedgangen og fange dyr.
Det var da en idé. Ikke ridebukserne, men lad os tale om det andet.
- Hvor har du været? - Jeg var lige på bar.
- Du ejer da selv en bar. - Det giver krydderi på tilværelsen.
Lad mig. Hvordan går det, smukke?
- Tak. - Hvad synes du om baren?
Jeg er ejeren, så sig til, hvis der er noget.
Vi sad faktisk og talte sammen.
Her? Nej, det kan I gøre på en stille restaurant.
Eller gå en tur på stranden. Her drikker og danser man.
Og kommer helt tæt på damerne.
- Hallo. - Joel!
Der er et problem, du skal tage dig af.
Baren fungerer ikke uden mig. Jeg kommer tilbage.
Nej, han gør ej.
Joel?
Mine damer og herrer. Hold op med at spille.
Helt ærligt. Jeg prøver jo at sige noget.
Skide musikere. Dav, alle sammen.
Jeg hedder Joel Maisel og ejer Button Club.
Det gode ved at eje en klub er, at alt det, der gør en til en taber,
er en del af arbejdet nu.
Jeg er faktisk ikke fuld lige nu. Jeg laver bare research.
Og jeg knokler på med det!
Nogen grinede. Der kan I se. Vi har ikke brug for det rådne band.
Engang ville jeg leve af det her.
Komik, ja.
Men det viser sig, at min ekskone er en endnu større komiker.
Kender I hende? Hun er så sjov.
Første gang, jeg så hende optræde, talte hun om mine underbukser i ti minutter.
Underligt, eftersom hun aldrig har vasket dem.
Jeg må tilstå, at det var svært at høre min kone tale om mig.
Men nu, hvor jeg står her, er det vist tid til gengældelse.
Godt så...
Mine kone har gode nødder.
- Vildt flotte. Ikke, Archie? - Jeg har aldrig set dem.
Han er genert. Hans kone har også gode nødder. Men ikke som min kones.
Mine kones nødder er bare de bedste. Hvem her har en kone med gode nødder?
- Så er det nok. - Gå ned fra scenen.
Op med hånden, mand. Din kones ser ret gode ud.
Medmindre det ikke er din kone. Hvis ikke, hvad skal du så senere, smukke?
Sådan, alle sammen. Baren er åben, og jeg giver en omgang!
- Gå ned fra scenen, Joel. - Det er sgu da bare for sjov.
Fint nok.
- Spiller I ikke? - Han kaldte os et råddent band.
- Det var for sjov. - Ja!
Hallo.
Hallo! Du der.
Det er din skyld, ikke? Kunne du ikke have ladet os løse det?
Hun ville stadig have været læge.
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Sig noget. Jeg står lige her!
Gå ovenpå.
Hej. Hvordan gik det hos tandlægen?
Fint. Han var grundig. Alle tiders fyr.
- Det er en kvinde. - Den dybe stemme snød mig.
Du tog ikke derhen, vel?
Jeg har det fint. Utroligt, ikke? Jeg tager mig af det senere. Hvordan går det?
- Herligt. - Hvad er der sket?
Jeg er ude af træning.
Jeg prøvede desperat at finde en pointe og fik vanter til at rime på svanter.
Hvad betyder "svanter"?
Det aner jeg ikke. Men jeg sagde det højt og med et smil, som om det var sjovt.
Det var det ikke.
Tag det roligt. Det er jo her, du kan øve dig.
Du behøver ikke være sjov. Vi snupper en drink senere.
Fint.
- Må jeg få noget is? - Til hvad?
Hvad rager det dig?
Er det Gordon Ford?
- Hvor? - Der. Følg min hånd.
Det er ham. Han er flottere i virkeligheden.
Pis...!
Hvad gør jeg? Fortæller jeg Midge det? Nej, så bliver hun helt ude af flippen.
Eller måske fyrer det op under hende? Flippe ud eller fyre op?
Jeg sagde lige, hun ikke behøvede at være sjov. Måske er et lille puf godt nok.
Jeg skal tænke som Midge. Hvad ville hun helst?
Jeg aner det ikke. Pis! Hvorfor skifter lyset? Er jeg ved at få et slagtilfælde?
Nummeret er slut.
Så er det afgjort.
Kom med en scotch med whisky.
Hvorfor fanden står du bare der? Nu er jeg helt oppe at køre.
Godaften, mine herskaber. Det er dejligt at være her.
Jeg er stadig vildt mæt efter thanksgiving.
Det er ikke en vits, men nærmere en ansvarsfraskrivelse.
Min søn er vild med at kombinere madresterne.
Kalkun og sovs mellem to stykker pekannøddetærte.
Det smager afskyeligt.
- Ved I, om det regner i morgen? - Du må ikke sige svanter...
Elendig begyndelse. Jeg begynder forfra.
Goddag, mine herskaber! Glem hende, der lige var her. Hun er væk.
Det er også dit alibi for i aften.
Din ven faldt i søvn på en stripbar. Hvad skal der til for at holde ham vågen?
Ved I, hvad jeg opdagede i dag?
Man kan køre ungerne i lufthavnen, sætte dem på et fly,
og flyve dem væk.
Teknologi er fantastisk.
Hvis man skulle have fred og ro i gamle dage, efterlod man dem foran kirken.
Det farlige er ikke at sende ungerne med et fartøj,
der hedder noget med "cockpit".
Det farlige er, at når de er væk,
kan man pludselig huske, hvordan livet var uden dem.
Ikke? Det hele vender tilbage. De rene gulve.
Den rolige lejlighed.
Ens talje!
Sex.
Sex, hvor man faktisk når helt i mål.
Eller hvor ens mand gør.
- Sådan, din skiderik. - Sex i alle værelser.
På alle husholdningsapparater. Altså bortset fra el-piskeren.
Man behøver ikke skrue op for nyhederne,
og sige til ungerne, at Khrusjtjov bare slog sin sko i bordet igen.
Jeg må tilstå, at selvom en sovjetisk overtagelse virker skræmmende,
vil larmen dække over, at manden får et blowjob.
Så er tiden gået. Helvede har ringet efter mig.
Ret venligst jeres ven op i lodret position. I har været søde og overbærende.
Husk at give servitricen drikkepenge, så hun kan sende ungerne til Pittsburgh.
Jeg er fru Maisel. Tak og farvel.
- Nu hiver du i mig igen. - Hent Midge.
Jeg er på arbejde.
- Skynd dig så. - Gav du mig lige drikkepenge?
Undskyld. Må jeg lige...? Undskyld.
Undskyld. Hr. Ford?
- Nå, der er du. - Jeg er Susie Myerson.
- Fra Susie Myerson & Associates. - Jaså. Goddag, Susie Myerson.
- Kunne du lide forestillingen? - Jeg så ikke så meget.
- Jeg så, at du så min komiker. - Så du på mig, selvom jeg ikke strippede?
Hvad syntes du om det?
- Hun er sjov. - Ja.
Og hun ser godt ud. Hun ville gøre sig godt på tv, ikke?
- Altså... - Lad hende nu være med. Hun bliver et hit.
- Hun passer ikke ind. - Er hun for sjov?
Hun er for storbyagtig. Jeg henvender mig til den landlige del af befolkningen.
- Det kan hun også. - Beklager. Held og lykke.
Fint nok.
- Ansæt hende. - Hvabehar?
På dit forfatterhold. Du har ingen kvindelige forfattere.
Du sælger sæbe. Hvem køber det?
- Vaskerier? - Hun kan hjælpe dig med at være sjov.
- Hvorfor ved du, der ingen kvinder er? - Det er bare min fornemmelse.
Min kone har sagt, at vi kunne bruge et kvindeligt synspunkt.
Din kone er vist en klog dame.
- Hun er klogere end mig. - Susie.
Her er hun. Miriam Maisel, det er Gordon Ford.
- Gordon Ford, det er Miriam Maisel. - Dav. Du er sjov.
Tak. Jeg er stor fan af dit program og dermed dig.
- Vil du skrive for mig? - Hvabehar?
Susie har talt varmt om dig. Du kunne blive min kvinde.
- Altså på forfatterholdet. - Nej, jeg er ikke forfatter.
- Samråd, tak. - Hvad?
- Samråd... - Hvad er det, du snakker om?
- Stoler du på mig? - Ja.
- Så sig ja. - Jeg vil ikke være forfatter.
Det vil ingen da, men så er du inde.
Når du er det, opsøger du ham i tide og utide og får ham til at grine.
Til sidste vil han indse, at du fandeme er en stjerne!
Det er nu. Nu har du chancen. Er du med?
FREMAD
Ja.
Gordon, vi tager imod dit tilbud og er meget begejstrede.
Godt. Hun kan begynde på mandag. Tag dig af det, Mike.
Tekster af: Elisabeth Christensen
Kreativ supervisor Lotte Udsen