Kom igjen. Nei.
Nei.
Den må være... Hva er det?
CAMBRIDGE I MASSACHUSETTS 1981
Nei... Hvor i...
Hvorfor kan aldri noe være der det skal være når jeg trenger det...
- Så du den der? - Nei.
Jeg grov i ti minutter, og du bare satt der?
- Trodde du ville ha en penn. - Hvorfor det?
Du ser ofte etter en penn når en idé kommer.
Du tar notater.
Ikke alt som skjer med deg, er noens feil.
Bør jeg skrive det ned med en av pennene?
- Har du... - Jeg husker hvor jeg var.
Jeg burde barbere hodet. Hun ville elske det.
Jeg husker alltid hvor jeg var. Jeg kan sjonglere komplekse tanker.
Derfor trygler NASA meg om å flytte til Florida.
Klokka 04.00 om morgenen ringer telefonen, fordi hun er ferdig.
Selv om jeg må være på laben klokka 08.00. Hun er så...
Og alt må være... Dessuten er det hele...
- Fullfør tankerekken. - Hva?
Du jobber med å fullføre tankerekker.
- Ja. - I hodet, men høyt...
Jeg er lei av å bli kritisert av deg. Av henne.
Det er ikke min feil at alle er tregere enn meg. Var det alltid.
Den eneste jeg kunne snakke med, var bestefar.
- Blir du der? - Trodde vi holdt på med sofaen.
- Vi jobber med nærhetsproblematikk. - Å ja. Unnskyld.
Du satte dagsorden. Jeg ville bare ha Klonopin.
Jeg er klar.
- Jeg vil ikke ha lugg. - Du trenger ikke...
Hvem ringer klokka 04.00?
Jeg jobber med doktorgraden. Det er viktig.
Vet hun ikke at Reno og Boston ikke er i samme tidssone?
- Hva? - Du kan ikke forstå.
Få meg til å forstå.
Molekylær kinetisk sekvensering? Er det det du vil forstå?
- Jeg trodde det handlet om moren din. - Ikke alt i verden handler om...
Jeg prøver å bruke av DNA-mutasjoner
til å endre sykdomsbanen og omorganisere den
slik at vi kan kontrollere prosessen... Vent.
Jeg fant det ut.
- Er du sikker? - Vil du sjekke arbeidet mitt?
Nei. Jeg tror deg. Jeg mener...
Herregud. Esther, det er utrolig.
Det du har gjort her på kontoret mitt,
er en enorm prestasjon.
Ja vel? Si det til moren min!
Hvordan ble jeg overbevist om å bruke et topplaken?
- Susie-noens kontor. - Susie. Bra. Trodde ikke du ikke var der.
- Hvem er dette? - Det er Rose. Miriam er veldig syk.
Hva? Nei. Hun får den ikke før den 14. Jeg merket av på kalenderen.
Det er ikke det. Hun kom hjem sent i natt praktisk talt frossen.
- Hva gjorde hun i en snøstorm? - Håpet du visste det.
- Din datter. Du bor med henne. - Din klient. Hun er aldri hjemme.
Jeg skal ikke lære henne om snø. Det er opp til deg.
Uansett hvem sin skyld det er, kom hun hjem som en isklump.
Kåpen var av ull, så den krympet på henne.
Vi måtte låne en hagesaks for å klippe den av.
Ga henne en varm dusj, la henne i senga. Legen kom. Hun har hypotermi.
- Herregud. - Hun er så oppskaket at hun ikke får sove.
Hun bare ligger der og babler. Du må komme og tolke for oss.
Du snakker språket hennes og kan all den showbiz-dialekten.
- Greit. Kommer straks. - Bra.
Når du kommer, ikke nevn tær.
- Hun kan miste en eller to. - Kommer hun til å miste tærne?
Vi håper på den venstre midterste. Da kan hun gå normalt.
Og å passe inn i smale sko blir lettere uten den, for å se lyst på det.
- Sees snart? - Ja. Ha det.
Hallo? Jeg er her.
- Susie? Den var låst. Hvordan kom du inn? - Ja.
- Jeg har nøkkelen ennå. - Hvorfor?
Jeg vet ikke. Den er på nøkkelkjedet. Glemte å ta den av.
- Takk og lov for at du er her. - Låste seg inn.
- Hvordan går det? - Snakker fortsatt tull.
- Hun beholdt nøkkelen, som smykke. - Hva så?
Miriam, oppdatering, takk.
Ingen forbedring. Hun taler i tunger. Tilfeldige ord, rare lyder.
Hun kan snakke be-bop.
Jeg husker hun dro til Carnegie Hall for å se Lennys show.
I det minste får vi endelig litt informasjon. Carnegie Hall.
Så hun mistet ikke forstanden og vandret ut i snøen fordi den er vakker.
Det var min teori.
- Abe, herregud. Skjorten din. - Den kom slik fra renseriet.
- Ta på deg en annen. Dette er krise. - Alle er slik.
Jeg skal se hva jeg finner ut.
Om skjorten? For det er ikke viktig akkurat nå.
Miriam? Det er meg, Susie.
Borte.
- Hva er borte? - Vinduet.
- Er vinduet borte? - Åpent.
- Er vinduet åpnet? - Det lukker seg. En dør, den lukker seg...
- Ingenting lukkes. - Ost og kjeks.
- Tony Bennett... - Hva med ham?
Jeg lå med ham.
Lå du med ham? Når i helsike møtte du ham?
Han tok fatt.
- Hvem? - Hent min hatt.
Prøver du å rime?
Miriam?
Hun hadde sex med Tony Bennett.
- Hva? - Hun vil ha ost og kjeks.
Jeg kjøpte Manchego. Hun ville ikke ha.
Hvordan kjenner hun Tony Bennett?
- Nevnte hun en hatt? - Når gjør hun ikke det?
Noe om et vindu, en dør. Disse hjelper ikke.
- Tenkte de roet henne. - Zelda, hva luker eselballer?
En spesiell polsk fiskehodesuppe. Avverger onde ånder. Gjør håret blankt.
Når du er ferdig med å redusere naboens eiendomsverdi, lag litt sterk kaffe.
Det kommer til å ta en stund.
Miriam.
Miriam, prøv å fokusere. Hva skjedde i går kveld?
- Det var kaldt. Snøstorm. - Ja, snøstormer er kalde.
Går og går.
- Gikk du i kulda? - Forfryst skritt.
Hva?
- Jeg fikk forfryst skritt. - Finnes det?
Jeg kommer til å miste tærne.
Mye tåprat, men forfryst skritt bør være overskriften.
Tærne dine er sikkert hele... Svarte helsike.
- Ser de ille ut? - Nei.
Du legger hodet mellom knærne for å unngå å besvime, sant?
Susie, fortell.
Herregud. Hvordan i helvete ser skrittet ditt ut?
- Bra. - Susie?
Susie?
- Fant du ut noe? - Skal vi få legen tilbake?
Hjemmebesøk er dyrt, så hvis vi kan unngå...
Jeg så tåen.
- Jeg fortalte deg om tåen. - Nei.
Nei, Rose. Du fortalte meg ikke om den tåen.
Du fortalte meg om en søt frossen tå, rosa som en kjerub.
Du forberedte meg ikke på skrekksynet.
- Du overreagerer. - Tåen hennes er svart, Rose.
Det er ikke å overreagere. Den er død.
Det er som om hun var i krig. En gammel en. Glem det.
Greit. Jeg går inn igjen.
Jeg kan ikke glemme den tåen nå, Rose. Forstår du det?
Jeg kan aldri lukke øynene igjen.
Føler du deg bedre? Vil du kanskje stå opp? Gå rundt?
Barna dine ser på TV. Vil du se dem?
Barna kan dra til helvete.
Hun sa at barna kan dra til helvete.
- Hva? - Nei, det kan de absolutt ikke.
- Slik styggprat. - Jeg vet ikke hva jeg gjør.
Vet du hva som ville hjelpe?
- Hva da? - Om du gir tilbake nøkkelen.
Det kan ikke skade.
Susie.
- Susie. - Hva er det?
- Du er oppe. Hvordan går bra? - Bra, tror jeg.
Sa jeg at barna mine kunne dra til helvete?
Om du føler deg bedre, hørte ikke den lille det.
- Bra. - Vil du fortelle meg hva som skjedde?
Ikke mye. Jeg var i Carnegie Hall. Det var snøstorm.
Jeg fant ingen drosje, så jeg begynte å gå...
Tror du at du kan få Bennett-jobben tilbake?
- Den er borte. - Er du sikker?
- Ja, ganske sikker. - Kanskje andrevalget deres ikke svarte.
Han stryker showbuksene i dette øyeblikk.
Meg og mitt dumme manifest.
"Gjør meg til hovednummer. Åpner ikke for noen."
For en idiotisk ting å si.
Var ikke helt idiotisk. Det om å si det du vil si? Det var lurt.
Kanskje jeg ikke har det som skal til.
Kanskje jeg ikke er så tøff som jeg trodde. Se på meg.
Tjue centimeter snø og jeg blir moren min. I senga, eter piller, stearinlys overalt.
Har sikkert krystaller under puta.
Jepp, jeg har krystaller under puta. Tre stykker.
Nei. Kom an. Tenk på noe fint. Tenk på sko.
Jeg kommer til å miste en tå.
Ikke tenk på sko. Hatter. Du liker hatter.
Jeg elsket den hatten.
I morgen blir dette en morsom vits i forestillingen din.
Jeg er så lei meg, Susie. Herregud, jeg er så dum. Vi hadde en plan.
Så gikk jeg min egen vei. Jeg prøvde å gjøre alt selv.
Jeg burde ikke ha gjort det. Du er den eneste som forstår meg.
Du er den som fikk meg hit og overalt.
Jeg lover å aldri mer slutte å stole på den viktigste i livet mitt
noensinne igjen.
- Seks måneder. - Hva?
Hun må være i orden om seks måneder. Hun har det fjeset Harry advarte meg om.
Han angret sånn på at han ikke visste hva det betydde før det var for sent.
Det som betyr at de vil gi opp. Det gjør hun ikke.
Vi kom for langt. Og Mike er nøkkelen.
- Hvem er Mike? - Jeg må gå.
- Ok, én ting til. - Gir deg ikke nøkkelen, Abe.
Mirakuløse Mrs. Maisel
Thanksgiving er om noen dager.
I morgen? Seriøst? Hvorfor er jeg fortsatt her?
Ja, thanksgiving, folkens. En dag med mat og familie.
En dag du ser fra din svigerfar,
som håper datteren tar til fornuft,
til din svigermor, som håper datteren tar til fornuft,
til din kone, som håper hun tar til fornuft.
- Det gjorde din kone, ikke sant, George? - Flere av dem, faktisk.
Gift deg med en smart dame. Før eller siden går hun fra deg.
Min favoritt-thanksgiving-tradisjon
er å sitte i stuen min og se oppblåste tegneseriefigurer fra min ungdom
sveve forbi uten å si et ord.
Når besteforeldrene mine er klare, ser vi hva Macy's finner på.
Jeg elsker Macy's thanksgiving-parade.
Den forteller deg om rangordenen i showbusiness.
Gordon Ford Show har det største studiopublikummet i bransjen.
Beklager. Deres entusiasme kan ikke måle seg med en gruppe barn
når en tre meter høy mus svever over deg. Det er som Elvis med hale.
En annen tradisjon jeg elsker, er å sitte ved bordet,
og bestemor minner deg på at dette kan være hennes siste.
Og vi sier: "Bestemor, vi vet det."
Men vi spiser alle tante Rosies fyll uten å klage.
Vi har et flott show i kveld. Bli værende.
- Jeg tvang meg ikke inn. - Ikke?
Jeg er en turist på besøk for første gang, og svingte feil.
- Ser etter Brooklyn botaniske hage. - Vanlig feil.
Jeg er manager. Stor talentperson.
Hva heter du? Willie? Du og jeg blir bestevenner.
Du taler i bryllupet mitt.
Jeg hater bryllup. Heisen er målet ditt.
Politiet må angre på at de avslo deg.
- Nei, Hedy! - Jeg sa: "Det er ikke er et askebeger.
"Det er en fransk barbotinvase fra 1800-tallet!"
Du må le. Ellers vil folks dumhet få deg til å gråte.
Zelda, det lukter som om det koker.
- Det gjør det ikke. - Det skal putre.
- Det putrer. - Vet du forskjellen?
Ja.
Koking er raske bobler. Putring er langsomme bobler.
Hun kan putring, Shirley.
Salt, Zelda, salt. Hva er dette? Valuta i ditt land? Bruk knyttneven.
Frekke gamle kjerring.
Gniene idiot.
- Kjemp rettferdig, dere to. - Blomstene mine kom visne.
- Hva? - De må ha forvekslet bestillinger.
- Hva gjør vi? - Vi har ikke blomster.
Vi kan ikke ikke ha blomster på thanksgiving.
Alt noen bryr seg om på thanksgiving, er blomstene. Jeg finner ut av det.
Han lukter kalkunen. Jeg sverger på at han snuste. Rose, se ham snuse.
Jeg har en saks her.
Hvis du sier noe, ser han rett på deg.
- Prøv det, Midge. Si noe. - Travleste dag for rørleggere er i morgen.
- Se! Shirley, han snudde seg! - Astrid! Dette er en komfyr!
Vift aldri en baby over en komfyr med mindre du pottetrener ham.
- Få babyen vekk. - Jeg tar babyen, Miss Astrid.
- Sånn. - Han er bare så bevisst.
Og våken. Alltid våken. Sover aldri.
Sa du at du pottetrente en baby over en komfyr?
Det varmer stumpen og minner dem på hva den er til.
Joely ble renslig på halvannen time.
Hvor ofte gråter dere?
- Hvor er jeg? - Er du ikke ved siden av mamma?
Jeg flyttet rundt på kortene.
Fint å ha barna ved voksenbordet så Chaim ikke føler seg rar.
Rose, der. Noah, der. Moishe, Shirley, der, der.
Abe, Midge og Joel, til barnebordet.
- Jeg er voksen. - Jeg går til barnebordet.
Det er Chaims første thanksgiving. Ikke forlat ham.
Pappa er bare tullete. Ikke vær redd.
- Beklager, pappa. - Han sover. Han bryr seg ikke.
- Det tenker jeg. - Ja, men du er ingen stor tenker.
Pappa, sett deg hos oss.
Jeg tok med litt ekstra salt i tilfelle maten er underkrydret.
- Joel, jeg vil ha den plassen. - Hvorfor det?
Fordi jeg er familiens overhode. Jeg burde sitte på enden.
- Barnebordet? - Hvor viktig er det for deg å vinne dette?
- Jøsses. Hvem drepte blomstene? - De kom slik.
Og du betalte for det? Jeg kunne satt ut døde blomster gratis.
- Pass deg. - Beklager. Jeg vil utbringe en skål.
- Hva? Derfra? - Ja, herfra.
En skål bør komme fra dette bordet.
- Men... - Jeg gjør det.
- Du er heldig, Chaim. - Én gang i året samles vi...
- Han pekte. - Gjorde han?
- På deg. - Igjen.
- Pek på pappa. - Skål for peking! La oss spise.
Noah, fortalte jeg om turen jeg vant?
- Gjorde du? - Fra banken.
- Hva? - Du vant den fra banken din.
Jeg vet ikke hva du sa, men jeg vant en tur fra banken min til Palm Beach.
Direktøren ringte for å takke meg for min lojalitet,
og tilbød meg en tur.
- Gøy. - Hva?
- Gøy! - Uansett.
Vi drar denne helgen.
Og det beste er at datteren vår har nektet å ta med barnebarna våre
til flyplassen for å ta farvel.
Veldig skuffende.
Jeg jobber den dagen. Hvordan kan du høre ham?
- Hva? - Vi har en kunngjøring selv.
Vi sparer den til rett tidspunkt. Vil du si det?
- Nei. Vær så god, Moishe. - Shirley og jeg skal skilles.
- Fyllet trenger salt. - Vent. Hva?
- Nei. Hvorfor? - Innså at vi ikke er rett for hverandre.
Innså dere det nå?
Da han nesten døde, antok jeg at han ville pensjonere seg. Han har snakket om det.
Det gjorde jeg, men når du er døden nær, skjønner du hvor kort livet er.
Jeg har ikke gjort halvparten av det jeg ville i virksomheten. Jeg utvider.
Og nå er det over. Hvordan er kalkunen? Mer salt?
Kalkunen er deilig, Shirley.
Vi spiser thanksgiving-middag, og dere dumper dette på oss?
Slapp av. Alt er i orden. Deler fremdeles hus. Ingenting er endret.
Vi installerte pleksiglass i sengen så vi ikke berører rumper,
men kan se om den andre blir kvalt i søvne.
Fremdeles kjærlighet.
- Kan dere ikke finne ut av dette? - Seriøst?
Sier du, frøken Én feil og mannen er ute?
Ikke snakk slik til Midge. Dere må finne ut av dette.
Skjer ikke.
Vi prøvde. Vi snakket.
Så sa Moishe noe til meg som jeg aldri trodde jeg skulle høre mannen min si,
og han kan ikke ta det tilbake.
Som svar sa Shirley noe
jeg aldri trodde noen, iallfall ikke min kone, ville si til meg,
og hun kan ikke ta det tilbake.
- Jeg er på mammas side. - Hvorfor det?
Du hadde hjerteinfarkt. Du burde pensjonere deg.
Takk for din lojalitet til kjønnet. Veldig fint.
Siden vi deler store nyheter, har vel du en, Joel?
- Seriøst? - En kunngjøring.
- Noe du har sittet på for lenge. - Hvilken kunngjøring?
Jeg hadde ikke tenkt å si det nå, men...
Pass deg.
- Ethan, bytt med pappa. - Ja vel.
Kan ikke tro at jeg må... Som min nysingle far sa, har jeg nyheter.
Det gjelder kjæresten min.
- Pass deg. - Esther, barnebordet. Gå.
- Ja vel. - Beklager. Fortsett.
Vi skal gifte oss.
- Herregud. Ja. - Gratulerer.
Vi skal ha barn.
- Skål. - Hva? Herregud.
Hvem er denne jenta? Denne forloveden?
Du kjenner henne.
Dere møttes.
Dere spilte mahjong.
- Hvor? - På sykehuset.
- Hvilket sykehus? - Da pappa fikk hjerteinfarkt.
- Vant jeg? - Ja. Dere møttes. Vi skal gifte oss.
Et barnebarn! Rose, hørte du? Hvordan våger du holde dette fra meg!
- Han holdt det fra deg, ikke jeg! - Du vil at jeg skal ha det elendig.
Jeg får en svigerdatter og et barnebarn,
og du dør i en vårkolleksjon for menn.
- For en ting å si. - Kjære, lukk ørene.
Jeg lukker dem.
Nyt zen-skjønnheten og relativ anonymitet
ved dette bordet så lenge dere kan.
Jeg er skrubbsulten!
Umulig. Jeg tror du spiste hele kalkunen alene.
- Du spiste kalkunen alene. - Gjorde jeg ikke.
- God kveld, Mrs. Chao. - God kveld, Mrs. Chao.
Pass opp.
Sett posen på kjøkkenet, Ethan.
- Det bor allerede en dame her. - Hva?
Gjør meg en tjeneste. Kan dere gå på pappas soverom?
- Ta meg i hånden. - Nei!
- Jeg skal vise deg. - Jeg vet hvor det er.
Hvorfor sa du ikke at du kom? Jeg har savnet deg.
Jeg visste ikke om barna. At du hadde dem.
- I dag, mener jeg. - Greit.
Vil du ha noe å spise? Jeg har et helt måltid.
Flytter til Chicago.
Småprat er ikke din sterke side.
- Unnskyld. Hvordan var... - Øyeblikket er over.
Ja. Beklager.
- Sett deg. - Nei.
Vil du ikke sette deg?
Nei. Jeg må stå her og si det jeg kom for å si.
Jeg tar turnusperioden i Chicago. Jeg liker sykehuset og folkene.
Har du lagt merke til at jeg ikke bor i Chicago?
- Jeg kan ikke flytte. - Vet det.
- Ingen sykehus i nordøst holder? - Nei.
- Sjekket du? - Nei.
- Bør du? For vi skal ha barn. - Nei.
- Ikke? - Vi skal ikke...
...lenger.
Hva skjedde? Går det bra? Hvorfor ringte du ikke? Jeg hadde vært på neste tog.
Ingenting skjedde. Jeg bare...
Vi skal...
...bare ikke ha barn lenger.
Jeg forstår ikke.
Pokker. Jeg forstår.
Beklager.
- Jeg setter meg. - Hele livet har jeg hatt ett mål.
Du visste at jeg aldri ville ha et seriøst forhold til noen.
- Og dette med deg var... - Pappa! Esther peker på meg igjen.
- Kommer snart. - Hun slutter ikke, pappa.
Om et øyeblikk, Ethan! Pokker ta!
Fanken. Beklager, Ethan.
- Du er sint. - Jeg skjønner det ikke.
Hvis du skulle gjøre dette, hvorfor sa du at du var gravid?
Siden jeg ikke betyr noe.
- Det er ikke sant. - Kan jøder være munker?
- For forholdene mine... - Jeg vet jeg burde ha tenkt gjennom det.
Men det gjorde jeg ikke, fordi du er...
Du er deg. Jeg så deg aldri komme.
Du bør bli optometrist. Kan hjelpe på synet.
Ikke vær spydig, er du snill.
Ikke vær sint, spydig og ikke bry meg.
Jeg sa ikke det. Jeg...
Jeg kan ikke få alt, Joel.
Verden fungerer ikke slik.
Hvis jeg virkelig skal bli lege, så må jeg bare bli lege.
Vær så snill og forstå.
Du må forstå det.
Greit.
Drit i det. Jeg forstår. Du kommer til å bli en fantastisk lege.
- Takk. - Har du alle tingene dine?
- Du må ha lagt igjen ting her. - Bare denne genseren.
Én genser. Jeg er visst ikke særlig observant.
Jenta etterlater seg kun en genser. Tydelig tegn.
- Vær så snill, Joel. Jeg... - Jeg har barna, Mei.
Jeg ønsker deg lykke til.
- Jeg sender deg den nye adressen min. - Gjør det.
- Ha det, Joel. - Ha det.
Du er et kalkunlår.
Du er... Du er to kalkunlår.
Kalkunlår. Kalkunlår.
Esther, fortsetter du å peke på Ethan, spiser han fingeren.
Unnskyld meg? Denne kalkunen er veldig tørr.
Det er mat noen tok med hjemmefra. Jeg kan ikke hjelpe deg.
Unnskyld meg? Mer Chianti?
Det er vin som noen tok med hjemmefra. Gode Gud.
Jeg leder rommet i bønn. Gjør dere klare.
- Jeg kjenner ingen Iben. - Jeg gjør. Fin rumpe.
- Den var god! - Få det ut. Du har to minutter.
Susie, ta ansvar for denne delen. Vi ber om to minutter.
- Høres gøy ut. - Vet ikke om jeg er klar for å turnere.
Det er to uker på Hacienda. Publikum kommer til deg.
Høres skremmende ut.
Det er det ikke. Du opptrer, og går på rommet.
Du får en fin suite med stuepike.
Har du hatt stuepike? Jenta vasker og rer opp sengen din.
Det er Vegas. Får sikkert en håndjager òg.
- Hva for noe? - Du får fly på første klasse.
- Jeg kan ikke fly. - Flyet flyr. Du bare sitter.
Jeg kan ikke gå på et fly. De gir ingen mening.
- Hva holder dem oppe? - Hva holder en fugl oppe?
- Økonomiske bekymringer. - Spøk?
- Du lurte meg. Jeg flyr ikke. - Jo, det gjør du. Det går fint.
Du blir vel med?
Jeg? Tuller du? Jeg setter meg ikke på et jævla fly.
Faen. Jeg tror jeg knekte tanna.
Hvem av dere tapere tok med disse rundstykkene?
- Jeg gjorde. Lagde dem selv. Gode? - Nei. De er harde som steiner.
Det er med vilje. Familieoppskrift. Vi kaller dem "Hard Rock-rundstykker."
Dummeste jeg har hørt.
Bløtlegg dem i varmt vann i ti minutter før du biter i dem.
- Visste du ikke det? - Nei.
Folkens, en kunngjøring.
Stage Deli er ikke ansvarlig
for bestemors sagflis-kalkun, bestefars klumpete poteter,
tante Bettys sure tranebærsaus eller rosinene i gulrotkaken!
Så slutt å spørre!
- Tre av, Fred. - Greit. Nyt kvelden.
Verla, kan vi få varmt vann til rundstykkene?
- Nei. - Ser ut som det er nok mat. Hei, Alfie.
- Halter du? - Ja. Jeg mistet nesten en tå.
Du, se på tannen min. Ser den rar ut?
Jepp. Spinat i den eller noe. Den er løs...
- Det er de jævla Hard Rock-rundstykkene. - Freds? De må bløtlegges først.
Glem alt det.
Jeg smisket og fikk en jobb til deg på klubben på 15th.
- Neste torsdag. - Flott. Jeg er klar.
- Og Boise ringte. - Forstår deg ikke.
Boise ringte. De betalte politiet. Wolford gjenåpner.
De vil fortsatt ha deg hvis du er med.
Om det er ok for deg. Jeg trenger et sted til å skjerpe meg.
Folkens, det blir ingen gruppebønn grunnet manglende interesse
og vitser om hva man kan gjøre med kalkunen.
Nyt maten. God thanksgiving.
- Jeg flyr ikke. - Jo, det gjør du. Jeg er også klar.
- Jeg flyr ikke. - Jo, det gjør du.
- Jeg har mange jern i ilden. - Jeg flyr ikke.
Jo, det gjør du. Jeg dreper deg, Fred.
Kom igjen.
Ut.
Jeg hater deg!
- Én, to... Sees. - Vent.
Jeg lurte deg.
Hei, Mike.
- Hva gjør du? - Ser etter et tre.
- Fulgte du etter meg? - Tenkte vi kunne snakke.
Du tenkte...
Jeg er her med barna mine. De løper rundt.
- Beklager, du tvang meg. - Hva for noe?
Jeg ville snakke i studio, men kom ikke forbi vaktene.
Fordi jeg ga dem bilde av deg og sa: "Slipp henne absolutt ikke inn."
Er bildet flatterende? Bakgrunnslys? Litt skulder?
Jeg holder en sag.
Jeg må snakke med deg. Jeg vil at du skal gi jenta mi en ny titt.
Bare kom og se henne. Du vil ikke angre.
Jeg har allerede tilbudt meg å se henne.
Du ble rasende, skjelte meg ut og trampet tilbake til dit du kom fra.
- La oss planlegge noe igjen. - Nei.
Jeg tilbyr meg ikke igjen. Jeg vil ikke se jenta di.
Greit. Du trenger ikke se henne. Send noen andre.
- En av dine kvinnelige forfattere. - Vi har ingen.
Så Gordon Ford er en stor kukparade?
- Hva er det med munnen din? - Det er tannen. Glem det.
- Skal jeg sage den ut? - Nei takk.
- Gå vekk. - Jeg er hyggelig.
Unnskyld. Hva?
Jeg kom hit for å gjøre det beleilig. Og du avviser meg?
Hvor er en ulveflokk når du trenger en?
Hvem ga deg Sophie Lennon? Det gjorde jeg. Det intervjuet fungerte.
Det var enormt. Økte seertallet ditt på egen hånd.
Du sprader rundt og tar all æren.
- Jeg gjorde det for deg, Mike. - Vet du hva?
Det er én ting jeg ser frem til hele året.
Én ting som gir meg lykke, og det er dette.
Juletrejakt med barna mine.
Vi gjør det hvert år, og det er en jævla glede.
Du skal bli der.
Og jeg skal kjøpe sider til barna mine og glemme at du noen gang skjedde.
Jeg har allerede kjøpt sider til dem. Ville holde dem opptatt.
Rart at ingen av dem ser ut som deg.
Jeg gir dette stedet bilde av deg neste år.
Har du lovet å ta med barna mine på kino?
Kanskje.
- Var det Spartacus? - Kanskje.
Den tre timer lange filmen med alle korsfestelsene?
Det var filmen du tenkte ville være flott for tre barn?
Tenkte de likte hestene.
Så du ødela jula og korsfestelser for meg? Takk.
Bare hyggelig.
Og på grunn av deg valgte jeg det verste treet.
Du forstyrret meg.
- Mike, jeg... - Du får aldri sette fot i 30 Rock igjen.
Forstår du? Du får ikke lov til å stå foran 30 Rock.
Du kommer til 20 Rock og må deretter ta til høyre.
Du får ikke lov til å gå ned 5th Avenue.
Kan ikke stå foran Saks,
fordi det er over gaten fra 30 Rock på 5th Avenue.
Hvis du vil til Saks, må du gå inn fra 49th Street-siden.
- Jeg går ikke på Saks. - Hold deg unna Midtown.
- Kontoret mitt er i Midtown. - Flytt. Jenta di også.
Hun har ikke kontor.
Hun får aldri sette fot i det bygget heller.
Jeg vedder på at hun går på Saks.
Så den 49th Street-inngangen kommer til å drepe henne.
Det er milevis unna de jævla heisene.
Unger, er ikke det julenissen?
Min feil. Jeg tror ikke det var julenissen likevel.
Spartacus.
Julenissen finnes ikke.
- Hallo. - Det er en billett til Vegas, og den...
Det er en billett til Vegas som må hentes.
- Hvordan er tannen? - Hold kjeft.
- Du vet jeg ikke forstår deg? - Jeg må få den dumme tryllekunstneren...
Faen ta.
- Du må gå til en tannlege. - Jeg må få denne drittsekken på et fly.
- Jeg drar ikke. - Jo, det gjør du.
Nei, jeg drar ikke.
- Jeg drar ikke. - Jo.
- Jeg drar ikke. - Du drar om jeg må binde deg...
Jeg tar livet av meg.
Susie, dette er latterlig. Jeg ringer tannlegen min.
- Du drar dit. - Men Alfie...
- Alfie drar ikke. - Jeg tar med Alfie til flyplassen.
- Gjør du? - Hva da?
Ja.
Men du kan ikke slippe ham av. Du må se ham gå videre.
Ikke la ham gå på toalettet.
Han klatrer ut og skyller seg ned. Han er sleip.
Jeg lover. Jeg ringer tannlegen. Ha det.
Greit. Ut av bilen.
Nei, jeg drar ikke.
- Greit. - Jeg mener det.
- Jeg vet det. - Du hører ikke på meg.
Selvsagt gjør jeg det.
AVGANG ANKOMST
Hvorfor drar folk?
Kommer en invasjon jeg ikke vet om?
Ikke noe gatenummer ennå. Vi setter oss.
Jeg kan gå ut herfra. Du kan ikke stoppe meg.
Jeg har kappen din. Du får den ikke tilbake før du er på det flyet.
Du er veldig tullete. Det er gøy å fly. De gir deg mat og drikke.
Bra. Et siste måltid.
- Her. Den er fra Susie. - Den er brukt.
Den er fra Ethan.
Jeg fikk en telefon her om dagen,
overraskende, siden jeg ikke visste at jeg hadde telefon.
Det var fra en mann. En talentmanager.
- Hva ville han? - Han hadde sett et av showene mine.
Han sa jeg var veldig talentfull og kunne bli større enn Houdini,
som er latterlig. Jeg er allerede større enn Houdini.
Houdini var liten. Derfor fikk han plass i en eske.
- Sa du at du hadde manager? - Ja.
Han sa han kjente Susie Myerson, og at hun var en heisoperatør.
- En hva? - En du møter på vei opp eller ned.
Sa at hvis du vil være på topp, må du gå av heisen.
På toppen, antar jeg.
- Vet du hvorfor du er her? - Fordi du stjal kappen min.
Fordi du er i ferd med å opptre foran 2000 i Vegas.
Hovedartist, fantastisk innkvartering og mer penger enn du har sett før.
Ikke sant. Jeg sov i safe en gang.
For seks måneder lurte du fylliker på en bar. Du var ferdig.
Ingen brydde seg om deg. Ingen andre enn Susie Myerson.
Det vet jeg.
Det er lett å se en diamant når den står i vinduet på Tiffany's.
Vanskeligere når den kaster opp i en bøtte på kontoret ditt.
Susie er enestående.
Du vil aldri finne en annen Susie. Bare husk det.
Siste innkalling for flight...
Det er gate fire, ikke sant?
Hei. Dette er Alfie Zielinski. Han er på 14.45 til Las Vegas.
Flott.
Hans første gang på fly. Han er nervøs.
Jeg ser det notert her. Ikke vær redd. Vi tar godt vare på ham.
Hei, Alfie. Velkommen til TWA. Vi kommer til å bli gode venner. Hei.
TWA BARN SOM REISER ALENE
Et skilt som forteller alle hvem du er. Jeg trenger ikke å forklare noe.
Ring Susie når du lander. Ha en flott tur.
Og husk hva vi snakket om.
- Alfie, vent. Jeg har kappen din. - Jeg tok den tilbake for en time siden.
- Denne veien. - Kom igjen, kjære.
Miriam.
Hva gjør du her?
Hei. Jeg gjør Susie en tjeneste. Det var en nødssituasjon.
For Susie kunne hun komme hit. Ikke for foreldrene sine.
Det ser ikke bra ut.
Susie har en klient som skal til Vegas. Jeg fulgte ham.
Jeg har ennå ikke hørt noe som ligner en nødssituasjon.
Vond tann.
Trenger du tid til å finne på en bedre historie?
- Hvorfor er dere ikke på et fly? - Kansellert.
Nei, Rose, de kansellerte ikke flyet vårt. Flyet går.
- De kansellerte oss. - Hva?
Fant ikke reservasjonen. Ingenting annet var tilgjengelig.
Så vi drar hjem.
Vi er der når du har gjort din tjeneste
for vennen som ikke betalte for deg på Bryn Mawr.
- Skal vi dele en taxi hjem? - Nei.
Vi kom alene. Vi drar hjem alene. Nesten som fødsel og død.
Greit. Jeg vinker til dere mens jeg kjører ved siden av helt hjem.
Ser ut til at uflaks forfølger oss.
Jeg vet ikke.
Renseriet, de døde blomstene på thanksgiving.
Jeg hadde to punkterte dekk denne uken. Og nå plutselig flyreservasjonen vår?
Hva er det? Hva er i veien? Rose?
- Ingenting. La oss bare dra hjem. - Greit.
Vi tar en taxi før Miriam.
Jeg vet at flyet ble kansellert. Jeg prøver å finne ut hvordan det skjedde.
Var kvinnen som avlyste tilfeldigvis italiensk? Veldig skremmende.
Eller var det en irsk kvinne med veldig tykk irsk aksent?
"Det er en nydelig hatt, forresten." Ja, det er en irsk aksent.
- Jeg er ingen imitator. Tilgi meg. - Rose. Jeg fikk en taxi. Vi drar.
Et øyeblikk.
Hørte du noe i bakgrunnen? Skrik, baufil eller bein som knakk?
Rose. Kom igjen.
- Jeg tuller ikke. - Rose Weissman, jeg drar uten deg.
Jeg må gå. Mannen min får hetta. Abe, for guds skyld.
- Vi mistet taxien. - Det kommer flere.
Slik det gikk andre fly?
- Hallo. - Hallo.
- Første gang på reise? - Og å bære på noe, ja.
Får jeg...
Rothstein, Myers, Friedman og Abramowitz.
- Rabbinerne dine? - Advokatene.
- Da må du ikke miste dette. - Nei.
De tar betalt per ord. Dobbelt for de stygge.
Så du skal ut og reise?
Ja, til vestkysten.
- Sier du det? - Ja.
Se hvordan varetekten i LA er.
Jeg hører 22 grader og sol, null fuktighet.
- Hvordan har du hatt det? - Bra.
- Veldig bra. - Bra.
- Skal du noe sted? - Nei.
Tvang en nervøs tryllekunstner på fly ved å holde kappen hans som gissel.
Jeg gjorde det forrige uke. Jævelen etterlot kaniner hos meg.
- Hvor lenge skal du være vestpå? - Vet ikke.
Jeg har en del jobber. Leide et hus.
- Du er en mann med leiekontrakt. - Skjer de beste av oss.
Du kommer nok til å nyte LA,
med sol og appelsiner og Disneyland. Alle tingene du elsker.
Jeg finner nok en sky eller to å gjemme meg under.
Ungen min kommer og bor hos meg en stund.
- Heldig jente. - Ja.
Jeg burde nok finne et fly på vei vestover.
- Beklager at jeg ikke ringte. - Nei. Vi gjør jo ikke sånt.
Greit.
Pass på deg selv.
Lenny.
Jeg skal ikke rote det til.
Det skal jeg sjekke.
Unnskyld meg. Beklager.
Der er du.
Det koster 1,50 dollar med minimum to drinker.
- Noe tegn til Joel? - Ingenting.
Og han låste pengene inn i skrivebordet. Jeg bruker egne penger til veksel.
Vær så god. Nyt showet.
- Endelig. - Archibald, min trofaste følgesvenn.
- Det er ikke navnet mitt. - Jo da. Archibald. Forkortelse for Archie.
Archie er forkortelse for Archibald.
Som jeg sa: "Archibald, min trofaste følgesvenn."
Vi burde skaffe oss noen hester.
Få noen støvler og chaps. Ri inn i solnedgangen. Fange skadedyr.
Noe å vurdere. Ikke chapsen, men resten kan vi snakke om.
- Hvor har du vært? - Gikk innom en bar.
- Du eier en bar. Hvorfor en annen? - Variasjon er livets krydder.
La meg. Hvordan går det, min skjønne?
- Takk. - Hva synes du om stedet?
Jeg er eieren, så kom til meg med problemer.
Unnskyld meg. Vi hadde en samtale.
Her inne? Nei, du snakker på en rolig restaurant.
Går en tur på stranda. Hit kommer du for å drikke og danse.
For å komme nær nok til å lukte parfymen.
Joel!
Vi har et stort problem som trenger din oppmerksomhet.
Alt kollapser uten meg. Jeg kommer tilbake.
Nei, det gjør han ikke.
Hva i... Joel?
Hei, mine damer og herrer. Slutt å spille.
Herregud. Når en mann står her og prøver å snakke?
Jævla musikere. Hei, alle sammen.
Jeg er Joel Maisel, eier av Button Club.
Det fine med å eie en klubb er at det som fikk deg til å se ut som en taper,
nå er en del av jobben.
Jeg er for eksempel ikke full nå. Det er research.
Og jeg jobber veldig hardt.
Dere ler. Ser dere? Vi trenger ikke dette bedritne bandet.
- Gå vekk. - Jeg ville gjøre dette på heltid en gang.
Komedie. Ja.
Men det viste seg at det var ekskona mi som hadde talent for komedie.
Kjenner dere henne? Ja, hun er veldig morsom.
Første gang jeg så henne på scenen snakket hun om trusene mine i ti minutter.
Ti minutter mer enn hun brukte på å vaske dem.
Jeg innrømmer at som mann var det tøft å høre kona snakke om meg.
Men nå som jeg står her, er vel en helomvending greit?
Så...
Kona mi har flotte pupper.
- Virkelig fantastiske. Ikke sant, Archie? - Aldri sett dem.
Han er sjenert. Kona hans har også flotte pupper. Ikke som min.
Min kone har OL-gullpupper. Hvem andres kone har fine pupper?
- Det er nok. - Gå av scenen.
Rekk opp hånden. Din kone ser ganske bra ut.
Med mindre det ikke er kona di. I så fall, hva gjør du senere?
Ok, alle sammen. Baren er åpen, og jeg spanderer neste runde.
- Seriøst, Joel. Gå av scenen. - Jeg bare tuller, for faen.
Greit. Samme det.
- Hva med noen låter? - Han kalte oss bedritne.
- Hei! Fortell oss en vits! - Ja!
Hei.
Hei. Du.
Du gjorde dette, ikke sant? Kunne du ikke bare la oss finne ut av det?
Hun ville fortsatt blitt lege, for faen.
Hvor mange jævla ganger må jeg si dette?
Si noe. Jeg står her.
Gå opp igjen.
Hei. Der er du. Hvordan gikk det hos tannlegen?
Det gikk kjempebra. Veldig grundig fyr. Fantastisk fyr.
- Hun er en kvinne. - Den dype stemmen lurte meg.
Du gikk ikke.
Nei. Jeg er kurert. Utrolig, ikke sant? Ordner det senere. Hvordan går det?
- Flott. - Oi da. Hva skjedde?
Jeg er så rusten, Susie.
Jeg var desperat etter et poeng og rimet bukser med pukser.
Hva er pukser?
Aner ikke, men jeg sa det veldig høyt og smilende, som om det var morsomt.
Det var ikke morsomt.
Glem det. Det er her du kvitter deg med rusten din.
Dum deg ut. Vi tar en drink etterpå og ordner det.
Greit.
- Hei. Kan jeg få litt is? - Til hva?
Vil du lese dagboken min også?
Pokker. Er det Gordon Ford?
- Hvor? - Der. Følg hånden min.
Ja, det er ham. Han ser mye bedre ut levende.
Faen.
Hva gjør jeg? Si til Midge at han er her? Nei. Da blir hun tummelumsk i hodet.
Eller vil det fyre opp rumpa hennes? Faen. Beskytt hodet eller rumpa?
Herregud. Jeg ba henne dumme seg ut. Kanskje et lite puff er bra?
Jeg må tenke som Midge. Hva ville hun ønsket?
Jeg vet ikke. Faen. Hvorfor skifter lysene? Får jeg slag?
Nummeret er ferdig.
Det er gjort. Universet bestemte.
Gi meg en scotch med whisky i.
Hva faen står du bare der for? Jeg er skikkelig gira.
God kveld, mine damer og herrer. Det er hyggelig å være her.
Jeg er fortsatt veldig mett etter thanksgiving.
Det er ikke en spøk. Mer en ansvarsfraskrivelse.
Sønnen min liker rare restekombinasjoner.
Kalkun og saus mellom to stykker pekanpai.
Det smaker fælt.
- Vet noen om det skal regne i morgen? - Ikke si pukser.
Det var en veldig dårlig start. Tror jeg begynner på nytt.
Hei, mine damer og herrer. Ignorer hun som var her før. Hun er borte.
Som ditt alibi i kveld.
Vennen din sovnet på en strippeklubb. Vil ikke se hva som holder ham våken.
Vet dere hva jeg oppdaget i dag?
Du kan sette barna dine på et fly på flyplassen
og bare fly dem et annet sted.
Teknologi er fantastisk.
For å få slik fred pleide du å måtte sette dem i en kirke.
Det farlige er ikke å sende barn med fremmede på et fartøy
som har noe som kalles en "cockpit". Nei.
Det farlige er at når de først er borte,
har du sjansen til å huske hvordan livet var uten dem.
Alt kommer strømmende tilbake. Det rene gulvet.
Den rolige leiligheten.
Den jævla midjen.
Sex.
Sex hvor du er med helt til slutten.
Iallfall er mannen din det.
- Har deg. - Sex hvor som helst, i alle rom.
På alle apparater. Nesten hva som helst. Unntatt miksmasteren.
Slutt på å skru opp volumet på nyhetene,
så når barnet ditt spør, sier du: "Khrusjtsjov slo skoen sin igjen."
Selv om trusselen om en sovjetisk maktovertakelse er nifs,
tenker en liten del av meg: "Det vil dekke suge-fredager."
Greit, tiden min er omme. Jeg er ettersøkt i helvete.
Sett din venn tilbake i oppreist stilling. Du har vært snill og tilgivende.
Tips servitøren. Hun sparer for å sende barna sine til Pittsburgh.
Jeg er Mrs. Maisel. Takk og god natt.
- Armen igjen. - Hent Midge.
Jeg jobber.
- Fort. Skynd deg. Gå. - Tipset du meg? Herregud.
Unnskyld meg.
Unnskyld meg. Mr. Ford.
- Der er du. - Jeg er Susie Myerson.
- Susie Myerson og partnere. - Ja vel. Hei, Susie Myerson.
- Hva syntes du om showet? - Så ikke mye av det.
- Jeg så deg se på komikeren min. - Gjorde du? Tok ikke engang av meg toppen.
Hva synes du? Helt ærlig.
- Jenta di er morsom. - Ja.
Og pen. Bra pakke for TV, synes du ikke?
- Tja... - Ha henne i showet ditt. Hun blir en hit.
- Hun er ikke rett. - For morsom?
For urban. Jeg spiller til kornåkrene, men hun er flink.
- Hun kan gjøre kornåkre. - Beklager. Men lykke til.
Greit.
- Sett henne i staben din. - Hva?
Som forfatter. Du har ingen kvinnelige forfattere.
Du selger såpe. Hvem kjøper såpe?
- Vaskerier? - Hun kan hjelpe deg med vitser.
- Hvordan vet du at jeg ikke har kvinner? - En anelse.
Kona sier vi kunne trengt en kvinnes synspunkt.
Høres ut som en smart dame.
- Smartere enn meg. - Susie.
Her er hun. Miriam Maisel, møt Gordon Ford.
- Gordon Ford, Miriam Maisel. - Hyggelig å møte deg. Du er morsom.
Takk. Jeg er stor fan av showet ditt og deg.
- Vil du skrive for meg? - Unnskyld?
Susie har snakket om deg, sier at du kan være min kvinne.
- På skriverommet, mener jeg. - Jeg er ingen forfatter.
- Kjapt møte. - Hva?
- Kjapt møte. - Hva gjelder møtet?
- Stoler du på meg? - Ja.
- Ta denne jobben. - Jeg vil ikke bli forfatter.
Ingen vil det, men dette får deg inn.
Når du er inne, får du ham til å le hver gang,
og til slutt vil han se deg for den du er, en jævla stjerne.
Dette er gjennombruddet ditt. Er du med?
GÅ FREMOVER
Jeg er med.
Gordon, vi godtar tilbudet ditt, og vi er veldig begeistret for det.
Greit, hun starter på mandag. Fiks det, Mike.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg