‫60 דקות‬
‫בין סיפורי הצלחה רבים בן לילה בעסקי השעשועים, מידג' מייזל בולטת במיוחד.‬
‫המסע שלה מבית הקפה "גאזלייט" בגריניץ׳ וילג' בניו יורק‬
‫לתהילה עולמית ופרסום הוא אגדה של ממש.‬
‫על אף שאינה נוטה להתראיין, היא הסכימה לשבת איתי ולדבר על חייה.‬
- ‫- את נראית קצת לחוצה. את לחוצה? - יש גופה בתא המטען שלי.‬
‫התכוונתי לזרוק אותה, אבל לא הספקתי.‬
‫עברת חתיכת דרך. זוכת פרס הגראמי, זוכת פרס האמי, מסדר האומנויות והספרות הצרפתי.‬
- ‫- האם הביטוי "אגדה חיה" חל עלייך? - אלוהים, מייק, אני עדיין לא מתה.‬
‫חכה. אני מתה? תתקשר לאמבולנס.‬
‫מאיפה באה התשוקה הזו להופיע? מה מניע את מידג' מייזל?‬
‫אני אוהבת את מה שאני עושה. אני אוהבת לדבר עם אנשים.‬
‫מלבד החברה הנוכחית. אני צוחקת. אני אוהבת כסף. אני לא מתביישת בזה.‬
‫וכמה שאני אוהבת את צלילי הצחוקים.‬
‫ומה שהיא עושה זה להצחיק אנשים.‬
‫בגיל 30, 18 ערבים רצופים מול אולם מלא ב"קופקבנה".‬
‫סיבובי הופעות בארה"ב, קנדה ואירופה, שלכולן נגמרו הכרטיסים בתוך דקות.‬
‫ישנן החברויות הנדרשות עם ידוענים.‬
‫ההופעות שלה עם בוב הופ והנסיעות שלהם לווייטנאם‬
‫היו חביבות מאוד על החיילים.‬
‫מידג', את נראית נפלא. אני אוהב את השמלה. זה "סקיאפארלי"?‬
- ‫- מצטערת. שכחתי איפה קניתי אותה. - אכפת לך אם אסתכל על התווית?‬
- ‫- מה כתוב? - מחוץ לתחום.‬
‫זה נתון למשא ומתן.‬
‫ככל שהקהל שלה התבגר, נטייתה להדהים נעשתה נועזת יותר‬
‫והגיעה לשיאה בתוכנית הידוע לשמצה בקרנגי הול ב-1971.‬
‫לגברת הזאת יש את ה... להופיע ככה.‬
‫מישהו מודע לתיקון הראשון לחוקה? עדיין תקף.‬
‫מה שיכול היה להיות ליל חרפה שיסיים את הקריירה שלה, הפך להיות‬
‫כמו כל כך הרבה דברים בחייה של מידג' מייזל,‬
‫תחילתו של פרק חדש לגמרי, עם קהל חדש של מעריצים צעירים,‬
‫באמצעות הופעותיה הנועזות באוניברסיטאות.‬
‫נוסף על כך, היא גידלה שני ילדים.‬
‫בן, אית'ן, ובת, ד"ר אסתר מייזל.‬
‫איך זה להיות הבת של מידג' מייזל?‬
‫זו הייתה ילדות מדהימה מלאה בצחוק ובחמימות.‬
- ‫- היא אימא נהדרת. - הילדים האחרים בטח קינאו.‬
- ‫- באופן מוזר, כן. - ואז היו הגברים.‬
‫גברים. גברים ומידג' מייזל. כל כך הרבה גברים.‬
- ‫- אתה נשמע כמו רואה החשבון שלי. - ארבע חתונות.‬
‫ועוד כמה, או שעליי לומר הרבה מערכות יחסים אחרות.‬
- ‫- מה הקטע? - אני לא יודעת.‬
‫מזל בחיים, חוסר מזל באהבה. חשבתי שאתחתן פעם אחת. הבדיחה על חשבוני.‬
‫וישנה מערכת היחסים שנמשכה זמן רב מכל האחרות גם יחד.‬
‫היית לקוחה מספר אחת של האמרגנית המצליחה, סוזי מאירסון.‬
- ‫- זה נכון? - זה נכון.‬
‫את מכירה את הלקוחות שלה.‬
‫לייזה מינלי, ג'ורג' קרלין, ברברה סטרייסנד.‬
‫כמעט כולם בהוליווד. כולם חוץ ממך.‬
‫ידידות של 25 שנה התפוגגה. מה קרה?‬
‫מה שקרה הוא ששני אנשים בעסקי השעשועים ניסו להיות חברים.‬
‫שאקרא את מה שהיא אמרה עלייך לאחרונה ב"וראייטי"?‬
‫אל תטרח. זה כבר מקועקע לי על ה...‬
‫וכמובן, הבגדים שלה.‬
- ‫- את מציעה את כל אלה למכירה פומבית? - כל כפתור ופרפר.‬
‫במובן מסוים, אלה החברים שלי. הלילה הראשון שלי ב"גאזלייט".‬
‫כן, הסיפור נכון. שמלת המרכזנית של "בי. אלטמן" שלי.‬
‫אלה היו זמנים כיפיים. קלאסיקה.‬
‫מה שלבשתי לליל אסון מסלול ההמראה ב-1960.‬
‫לילה חמישי של מסע ההופעות ב"קופקבנה".‬
‫מה שלבשתי לוודסטוק. לא הופעתי, אבל בהחלט התלכלכתי בבוץ.‬
‫מנחה אורחת אצל ג'וני קרסון, הופעת האורח שלי ב"עולם מטורף, מטורף".‬
‫וזה. התלבושת שלבשתי ביום הראשון שלי ככותבת של גורדון פורד.‬
‫תלבושת הישיבה שלי. השקעתי בה הרבה מחשבה.‬
- ‫- לאן ילכו ההכנסות? - "קרן וייסמן-מייזל לילדים"‬
‫לחינוך ילדים, בריאות, רעב, דיור...‬
‫ילדים הם המורים הכי טובים שלי.‬
‫באמצעותם למדתי לאהוב, לצחוק, להקשיב.‬
‫אז כל מה שאני עושה, אני עושה למען הילדים. אורות, בנות.‬
‫וכך כוכבת הקומדיה, מידג' מייזל, ממשיכה בדרכה, דרך הצלחה וקושי.‬
‫עושה הכול, כדבריה, "למען הילדים".‬
- ‫- תאכל, ממזר שכמוך. - מרים.‬
- ‫- הוא חייב לאכול כדי לשרוד. - לא רעב.‬
- ‫- שיח חירשים. זו אשמתך. - מה?‬
- ‫- הילדים. - לא הכרחנו אותך להביא ילדים.‬
‫לא, אבל יצרת סביבה של בובות, של ספרים על אימהות,‬
‫מטבח הצעצוע שהתקנת לי‬
‫עם הגריל והמקרר שמתחבר לחשמל.‬
‫הייתי גאה בזה, עד שהתחשמלת.‬
‫עכשיו אני אצטרך עזרה נוספת בשמרטפות. העבודה החדשה היא חמישה ימים בשבוע.‬
‫ספרי לנו איך את עומדת להיות כותבת ב"תוכנית של גורדון פורד".‬
- ‫- אני לא מבינה. - אין מה לספר. הוא הציע לי עבודה.‬
‫אמרתי כן.‬
‫הוא מסתובב בעיר ומציע לזרים לכתוב לתוכנית שלו?‬
‫הוא נשמע לא יציב.‬
‫לא, אני בטוחה שיש לו אנשים שעושים זאת, אבל הפעם זה בא ישירות ממנו.‬
‫מה יש לכתוב בכלל?‬
- ‫- הוא לא מאלתר הכול במקום? - מונולוג הפתיחה שלו נכתב עבורו.‬
- ‫- חשבתי שהוא מצחיק באופן טבעי. - זה מנפץ את האשליות שלי.‬
- ‫- הייתי צריכה לאכזב אתכם בעדינות. - את בטוחה שזה הוא?‬
‫קראתי על איזו אישה.‬
‫היא הלכה בשדרה השישית, נתקלה בווינסטון צ'רצ'יל.‬
‫הוא צריך היה לחזור לאנגליה. הבת שלו חלתה. איבד את הארנק שלו.‬
- ‫- זה נורא. - היא נתנה לו כל מה שהיה לה, 40 דולר.‬
‫מאוחר יותר, אותו אדם היה ביוניון סקוור עם מכנסיו למטה וצעק על שחפים.‬
- ‫- אז זה לא היה וינסטון צ'רצ'יל? - בדיוק.‬
‫אולי לא גורדון פורד שכר אותך.‬
‫זה היה גורדון פורד. הוא קיבל אותי לעבודה. הוא לבש מכנסיים. הסכמתי לה.‬
- ‫- בואו נדבר על הילדים. - אשמח לעשות כל שביכולתי.‬
‫אני מקווה שאת יודעת את זה. זה הפך לתענוג גדול לשמור על הילדים.‬
- ‫- וכשאני לא יכולה להשגיח עליהם, טוב... - אני יכול.‬
‫אני אוהב לאסוף את אית'ן מבית הספר. אסתר אוהבת להצטרף אלינו.‬
‫היא רוכבת על הכתפיים שלי ואומרת, "דיו, קדימה, יאנוש".‬
‫זה הרגע שבו אני דוהר כמו הרוח.‬
‫אשמח להישאר ולשחק איתם מתי שתצטרכי אותי, אפילו בלילה. הם נהדרים.‬
‫החיים שלי היו קשים. המלחמה, הפיגועים, כל כך הרבה סבל.‬
‫אבל לבלות עם הילדים שלך...‬
‫הם גורמים לי לחשוב על הבאת ילדים משלי‬
‫בפעם הראשונה בחיי.‬
‫טוב, תודה. לשניכם. אני באמת מעריכה את זה.‬
- ‫- מי זה? - את לא יודעת?‬
‫תמיד יש לו מברג. חשבתי שהוא שיפוצניק.‬
‫לא שכרתי שיפוצניק.‬
- ‫- נראה שהוא מכיר היטב את הילדים. - ואת זלדה.‬
‫הוא כאן שבועות ואנחנו לא מכירים אותו?‬
‫מי שהוא לא יהיה, נשמע שהוא פנוי.‬
‫גברת מייזל המופלאה‬
- ‫- אל תשאיר את המלח בחוץ. - ממתי אנחנו לא משאירים את המלח בחוץ?‬
- ‫- המלח תמיד בחוץ. - אני תמיד מכניסה אותו.‬
- ‫- כדי שהחולדות לא ייכנסו אליו. - זה לא סוכר, זה מלח.‬
‫עצרת אותה ברחוב?‬
‫היא עצרה אותי. היא יענטע.‬
‫היא הולכת ברחוב כדי לרכל.‬
‫מויש מייזל,‬
‫מעולם לא אמרתי מילה רעה עליך לאף אחד.‬
- ‫- תגיד לי מתי עשיתי את זה. - בשנה שעברה בדיסנילנד.‬
‫מה שאמרתי באותו יום הוא ביני לבין דונלד דאק.‬
- ‫- חבר, אני כל כך מצטער. - איך ידעת שזה אני?‬
‫פחדתי להתקשר מאז שעזבתי אותך שם.‬
- ‫- איך אתה מרגיש? - כאילו טנק פגע בי.‬
‫היה לך מסע הוללות אמש. אפי בקנה מידה גדול.‬
- ‫- תקצר לי את האירועים. - נכנסת מחוק.‬
- ‫- התחלת עם בחורות מול בני זוגן. - אחד הכה אותי?‬
- ‫- לא. העלבת את הלהקה על הבמה. - הם הרביצו לי?‬
‫לא. עשית קצת סטנד-אפ וכשהסתובבתי נעלמת.‬
‫אני לא יודע איך הגעת למעלה, אבל דיממת קשות.‬
‫לקחתי אותך לחדר מיון. הם טיפלו בך. לא יכולת לחזור הביתה עם צלעות סדוקות.‬
‫עשו לך תפרים, אז הבאתי אותך לשם.‬
- ‫- סלח לי, בבקשה. - סלחתי.‬
‫הסת את כל הדמויות של "דיסני" נגדי.‬
‫בעצם, אולי לא סלחתי. עוד לא החלטתי.‬
‫יש משהו שאני יכול לעשות?‬
‫לא. יש לי רעיון. אני אדבר איתך מאוחר יותר.‬
‫בחלומות שלך.‬
‫את חושבת שסינדרלה לא הסתכלה עליי? היא כן.‬
‫שלום. אנחנו כאן.‬
‫מי כאן?‬
- ‫- מישהו כאן. - היי, סבתא. היי, סבא.‬
- ‫- קבעת איתנו? - אלה הילדים.‬
‫הם רצו לבלות את יום ראשון עם סבתא וסבא מייזל.‬
‫כמה מתוק.‬
- ‫- בואו לתת לסבא חיבוק גדול, ילדים. - בואו קודם לסבתא. יש לי זכות ראשונים.‬
- ‫- קדימה. אני מחכה. - קדימה.‬
- ‫- יש לי רגשות. הברכיים שלי כואבות. - אתם תפגעו ברגשותיי, תשברו לי את הלב.‬
- ‫- אתם לא רוצים לפגוע בי. יש לי ממתקים. - הברכיים שלי כואבות. הוא בסדר.‬
- ‫- הלב שלי יישבר. - הלב שלי יכול להישבר.‬
‫תראה. הנה הוא. המטופל הקטן שלנו.‬
- ‫- היי. - היי.‬
‫אל תפחדו. הוא יהיה בסדר גמור.‬
‫אביכם נפגע ממכונית קטנה מאוד, אבל מצבו כבר הרבה יותר טוב.‬
- ‫- תראו. הוא הולך. - וגדלת?‬
- ‫- אלה לא הפיג'מות שלי. - בסדר.‬
‫אני בסדר, חבר'ה, באמת. זה נראה יותר גרוע ממה שזה באמת.‬
‫שניכם, לכו לסלון, תמצאו את הצעצועים שלכם.‬
‫אני אבוא איתכם. בואו נלך.‬
- ‫- אני תכף באה. - לא רציתי לבוא לכאן.‬
- ‫- קחו את הצעצועים. היי. - איפה הבגדים שלי?‬
‫בניקוי יבש.‬
‫הם היו מלוכלכים ומלאים בדם. הם יחזרו בתוך שש עד שמונה שעות.‬
‫מה הבגדים האלה? הם לא של אית'ן. הם לא בגדים ישנים שלי.‬
‫אני מחזיקה אספקת פיג'מות של ילדים קטנים בהישג יד כל הזמן. כמו כולם.‬
‫אף אחד לא עושה את זה.‬
‫תיכנסי לשם לפני שלילדים ייגמרו החיבוקים.‬
‫כן. ילדים, סבתא באה. תשמרו לי חיבוקים.‬
- ‫- זה סיפור ארוך. - אשמח לשמוע אותו. קדימה.‬
‫אל תמשכי כל כך חזק. מידג', את מושכת את התפרים.‬
- ‫- טוב? - נקלעתי לקטטה.‬
‫זה הסיפור הארוך שלך? זה אפילו לא היה הייקו.‬
- ‫- במועדון. - במועדון? איפה ארצ'י היה?‬
- ‫- דיברתי עם מיי. - מיי? מיי לא עשתה את זה.‬
‫ג'ואל? מה לגבי מיי?‬
- ‫- אין יותר מיי, בסדר? - אין מיי?‬
- ‫- נפרדתם? מה לגבי התינוק? - אין שום מיי, ואין שום תינוק.‬
- ‫- מרוצה? - אין תינוק?‬
- ‫- אין תינוק. - היא עוברת... עברה.‬
- ‫- היא כבר בשיקגו. זה נגמר. - אני מצטערת.‬
- ‫- לא. - מצטערת.‬
‫פחדתי שמשהו כזה יקרה.‬
- ‫- כמו מה? - היא לא הייתה מוכנה.‬
- ‫- מניין לך? - הייתה לי הרגשה.‬
- ‫- דיברנו בבית החולים. - בית חולים?‬
- ‫- דיברנו על הילדים, איך זה יעבוד. - דיברתן?‬
- ‫- לא הייתם מתואמים. - את מתלוצצת?‬
‫לא.‬
‫לא חשבת לתת לי התראה מראש על כך שהחיים שלי מתרסקים?‬
- ‫- זו הייתה הרגשה שהייתה לי. אינטואיציה. - לא היית צריכה לדבר איתה.‬
- ‫- ג'ואל... - זו הסיבה להחלטה שלה.‬
- ‫- גרמת לה לעשות את זה. - היי.‬
- ‫- לא הוגן. היא בחרה. - בעזרתך.‬
‫אחכה שתחלים ואחטיף לך, כי עכשיו זה לא יהיה כיף.‬
‫לא עשיתי דבר כדי להרחיק את מיי.‬
‫יש לי שמונה שעות עד שהבגדים שלי יחזרו. אני הולך לשכב.‬
- ‫- אני יכולה לקפוץ לדירה שלך... - אני מסתדר.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫בסדר, חשבתי שבחרתי את התלבושת המושלמת ליום הראשון אצל גורדון פורד,‬
‫השקעתי בזה שעות של מחשבה, מיינתי שילובי צבעים.‬
- ‫- והבוקר משהו הכה בי. - זה היה חפץ קהה?‬
- ‫- מה? - תמשיכי.‬
‫זו לא עבודה בעמידה. זו עבודה בישיבה.‬
‫תסבירי.‬
‫"בי. אלטמן" עמדתי ליד הדלפק. עבודה בעמידה.‬
‫סטנד-אפ, עבודה בעמידה. אני יודעת איך להתלבש בשביל זה.‬
‫אבל העבודה אצל גורדון פורד בישיבה. בעיקר.‬
‫אז החצאית לא יכולה להיות ישרה.‬
‫היא יכולה להיות ישרה עם חריץ, אבל לא חריץ צד. לא.‬
‫אם אזוז במושב שלי, הם יראו את כל ה"נוף".‬
‫חריץ אחורי הוא בסדר, כמו שסע אחורי בטוב טעם.‬
‫זה כדי להקל על ההליכה. זה מחזיר אותנו להתרחבות כלפי מטה.‬
‫זה צריך להתרחב כלפי מטה כדי להתאים לתנוחות ישיבה שונות.‬
- ‫- מעניין. בגלל זה התקשרת? - כן.‬
‫אז אם נסכם, התקשרת אליי ב-4:56‬
‫בבוקר, אחרי שעות של מחשבה על שילובי צבעים‬
‫משום שהבנת שהעבודה הזו כוללת ישיבה?‬
‫כן.‬
‫לפני זה חשבת שהעבודה היא לעמוד מול גורדון שמונה שעות ולהציע בדיחות?‬
‫זה פשוט טיפשי, לעזאזל.‬
- ‫- אני לא יודעת מה העבודה. - חוק חדש.‬
‫בשבילך ובשביל כל שבט וייסמן המטורף והמטופש.‬
‫אף אחד לא רשאי לצלצל לטלפון הארור שלי לפני 10:30 בבוקר מכל סיבה שהיא.‬
- ‫- הנה ספל טרי, מיס סוזי. - אלא אם זאת זלדה.‬
‫אם זלדה תתקשר אליי, היא תפצה על זה במשהו טעים.‬
‫תודה לך, מיס סוזי.‬
‫יש לי רכילות רצינית ממשק הבית בשבילך.‬
‫אם זה טיפשי, אני זורקת אותך מהחלון הארור הזה.‬
‫לזלדה יש חבר.‬
- ‫- חדש? מה קרה ליאנוש? - זה יאנוש.‬
- ‫- איך את יודעת? - היא איתו כבר איזה ארבעה חודשים.‬
‫אני רואה אותם בווילג'. הוא רקדן נהדר.‬
‫איך את מגלה רק עכשיו? הוא שיפץ את האמבטיה.‬
‫זה היה הוא?‬
‫לא שמת לב לבחור שנראה כמו מר קלין וחם על זלדה בדירתך?‬
‫איני חדת הבחנה כמו שאני אמורה.‬
‫ההומור שלך מבוסס על הבחנות. חסר בך משהו.‬
‫לעזאזל. משקאות אחרי העבודה.‬
‫אני צריכה תלבושת גם כדי לשבת בעבודה וגם כדי לשתות עם החבר'ה.‬
‫טוב, זו לא מסיבת קוקטייל, זו עבודה.‬
‫הנה. זה, עם זה. ואת זה.‬
‫ואת זה.‬
- ‫- זה נהדר. - את יכולה לשבת בזה והכול?‬
‫אני רוצה להיות בטוחה. יש מספיק התרחבות?‬
- ‫- מושלם. - אני חוזרת למיטה.‬
- ‫- תודה, סוזי. - לכי לעזאזל, מידג'.‬
‫לא.‬
‫לא. מצטערת. אני מדברת איתו.‬
‫עוד תימהוני מהרכבת התחתית.‬
- ‫- מידג'. - אמרתי לא. אני לא רוצה לדבר איתך.‬
- ‫- בבקשה, חכי. לא יצא לי להסביר. - ספר את זה למכונת האספרסו שלך.‬
‫מידג', בחייך.‬
‫סלחו לי. מטורף מאחוריי.‬
‫אין לי מספר טלפון או כתובת, אין לי איך ליצור איתך קשר.‬
‫יופי. לא רציתי שתעשה את זה. "שאנל"? ממש יפה.‬
‫הלכתי לפארק בכל בוקר.‬
- ‫- לא היית שם. - כי לא חזרתי מאז.‬
- ‫- הבאתי פרחים בכל יום כדי להתנצל. - אני מקווה שנתת אותם לאשתך.‬
- ‫- חבל לבזבז פרחים. - זה באמת יפה.‬
‫היי, תסלח לי. סלח לי. שתי דקות זה כל מה שאני מבקש. תראי...‬
‫שתי דקות.‬
‫בסדר, זה היה כיף והכול, אבל אני רק צריך להגיד לך...‬
‫לא ייאמן.‬
‫סלחו לי. אני עובר. תפנו מקום, לעזאזל.‬
- ‫- חצוף. - אני?‬
‫אתם אלה שעומדים בשורה כמו הקו ההתקפי של ה"פרינסטון טייגרס".‬
- ‫- היי. - אלוהים.‬
- ‫- מעולם לא עשיתי את זה, אני נשבע. - מה? עקבת אחרי אישה ברכבת התחתית?‬
- ‫- הבאתי אישה לדירה שלי. - הבית שלך ושל אשתך?‬
‫זה לא מה שאת חושבת.‬
‫מצטערת. דיברנו הרבה. לא אמרת שאתה נשוי.‬
- ‫- אני לא. - מי זאת הייתה? אחותך?‬
‫הרגיז אותה שאתה שוכב עם אישה אחרת? בעייתי.‬
- ‫- אני מעדיף שכל ניו יורק לא תשמע את זה. - אתה פתחת בשיחה.‬
‫למה את נוסעת לצפון העיר? היית בדרך למרכז העיר.‬
‫זה למרכז העיר.‬
‫רכבות לצפון העיר‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל. מידג'. את כאן? מידג'.‬
- ‫- סלח לי. יש בעיה? - מצטער. אני מחפש חברה.‬
‫אדוני השוטר, זה האיש שתקף אותי במדרגות.‬
- ‫- תקף אותך? מתי? - לא תקפתי אף אחד.‬
‫הוא קילל, קרא לנו "קו התקפה".‬
- ‫- מה נסגר? - הם חסמו את גרם המדרגות.‬
- ‫- שתי דקות. - אלוהים אדירים.‬
‫לעולם לא תצטרכי לראות אותי שוב. אני מבטיח. תגידי לו שזה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫פישלתי בצורה איומה. הצבתי אותך במצב נורא.‬
‫נורא? זה היה יותר מנורא.‬
‫זה היה כל מילה נרדפת לנורא. תבחרי את.‬
- ‫- אחשוב על זה הלילה. - אז... זו כן הייתה אשתי.‬
- ‫- לא אחותך? - היינו פרודים. זה היה הבית שלי.‬
- ‫- היא קיבלה את הבית הישן. - אז למה היא נכנסה ככה?‬
‫כדי להביא את הכלב, משהו שהיא אמורה להודיע עליו מראש.‬
- ‫- עכשיו אנחנו מתגרשים. - אתה והכלב?‬
‫הנישואים הסתיימו הרבה לפני שהכרתי אותך. תראי, מידג'...‬
‫זה שהכרתי אותך, השיחות שהיו לנו, זה הציל את חיי.‬
‫אני לא כאן כדי לגרום לך לשקול מחדש. אני רק רוצה להתנצל.‬
‫מה שלום הכלב?‬
- ‫- היא לקחה אותו. - מה?‬
- ‫- שינתה את שמו. - זה גועלי.‬
- ‫- הרסתי לך את פארק ריברסייד? מקווה שלא. - רק באופן זמני. אחזור עכשיו.‬
- ‫- יופי, כי זה פארק נהדר. - נכון.‬
‫אולי ניתקל זה בזה שם שוב מתישהו.‬
- ‫- אולי. - "אולי" זה טוב. אסתפק בזה.‬
- ‫- ביי, מידג'. - להתראות, סילביו.‬
‫מחזיק לך אצבעות, בן.‬
‫אמונת עתיך חוסן ישועת חוכמת ודעת‬
- ‫- ואת אומרת שגורדון שכר אותך? - הוא לא מעסיק אנשים אישית.‬
‫זה יוצא דופן, אבל הוא בא למועדון החשפנות שלי.‬
‫המועדון שלי, שבו אני מופיעה.‬
- ‫- אה, הבנתי. - את לא. אני סטנדאפיסטית, קומיקאית.‬
- ‫- באת להופיע בתוכנית? - את צריכה להיות מוזמנת.‬
‫את לא יכולה פשוט להיכנס מהרחוב ולבקש להיות בתוכנית.‬
‫לא סתם נכנסתי מהרחוב. חכי. הוא מכיר אותי.‬
‫מייק!‬
‫מידג' מייזל.‬
‫תנו לה להיכנס.‬
‫אתה ואני לא הכרנו באופן רשמי.‬
‫תראה, מייק, אני יודעת שאתה וסוזי התחלתם ברגל שמאל.‬
- ‫- "ברגל שמאל"? מצחיק מאוד. - עכשיו אני כאן.‬
- ‫- אתה לא... - את יודעת שאין לו ריח?‬
- ‫למה? למה אין? - לעץ שלי. זה חתיכת עץ מחורבן.‬
‫בחרתי אותו בחופזה רק כדי לברוח מהמנהלת המטרידה שלך.‬
‫לדירה שלי אין ריח של חג המולד‬
‫כי העץ הארור מחורבן וחסר חיים.‬
- ‫- אתה תלמד לחבב אותי. - אוי ואבוי. שתיכן פשוט צמד חמד.‬
‫זה עלול לקחת חודש או חודשיים לכל היותר. תן לי שישה. נשחק באולינג ונשתה בירה.‬
- ‫- אני חייב ללכת. תוכלי למסור לסוזי הודעה? - בטח.‬
- ‫- אני אעביר אותה הלאה. - את מאחרת, דרך אגב.‬
‫אלה הכותבים?‬
- ‫- לשם אני אמורה ללכת? - זה חדר הכותבים. לכי.‬
‫תודה.‬
‫אתה לא חושב שהוא יכול לביים דרמה, אלווין?‬
‫היינו ב"קיסר".‬
‫אין לי בעיה עם מל ברוקס. אני מחבב אותו. הוא מצחיק.‬
- ‫- אבל... - הנה זה בא.‬
‫הוא אוהב אוויר. הוא ממש אוהב אוויר.‬
‫הוא נכנס לחדר כמו שואב אבק ושואב את כולו.‬
‫תשאלו את סיימון, גילברט. אפילו את סיד.‬
‫מפלצת ירוקת עיניים לועגת לבשר שממנו ניזונה.‬
‫מצטט שייקספיר לפני הצהריים?‬
‫הבקשה היחידה שלי היא שתפסיק בבקשה להוציא עליי את השנאה שלך למל ברוקס‬
‫רק כי אנחנו חולקים שם.‬
- ‫- אני לא שונא אותו. - גם אני לא.‬
- ‫- היי. האם אני במקום הנכון? - אני חושב שלא.‬
- ‫- זה חדר הכותבים? - אנחנו כותבים בחדר.‬
- ‫- טוב, אני הכותבת החדשה שלכם. - אלווין?‬
‫ג'ורג' אמר שאיזו בחורה מתחילה. הוא לא אמר מתי.‬
‫אני איזו בחורה, והיום הוא היום.‬
- ‫- מי הוא? - את תדעי.‬
- ‫- נפטלין. - נעלי סירה.‬
‫יש לי נעלי סירה.‬
‫אשמח שיתייעצו איתי על עובדים חדשים, אבל אני רק הכותב הראשי. מה אני יודע?‬
- ‫- מילי... - מידג'.‬
‫מידג'?‬
‫אל תסמוך על אנשים ששמותיהם לא מתחרזים.‬
- ‫- סמידג', ברידג', פרידג'. - לעזאזל.‬
‫ראלף, מל, אדם, ססיל, ואני אלווין. שבי.‬
- ‫- נהדר. לבשתי את תלבושת הישיבה שלי. - המה שלך?‬
‫זו חצאית מתרחבת לישיבה.‬
‫אפשר לעמוד בה, אבל היא נראית טוב גם בישיבה.‬
- ‫- היא רבת שימושים, כמו מכנסיים. - גורדון במצב רוח רע.‬
- ‫- שוב? - מה בחיים הקסומים שלו כל כך רע?‬
- ‫- הוא הפסיק לעשן. - אלוהים.‬
- ‫- בחייך. - והוא לא רוצה שאף אחד אחר יעשן במשרד.‬
- ‫- אם הוא יתגרש, גם אנחנו חייבים? - אני יכול לפחות לסיים את זאת? לא?‬
‫הסרטן יצטרך לחכות.‬
‫קודם הם לקחו את הסיגריות, ולא הרמתי את קולי...‬
‫בואו נלך, בנים. תנו לי שילוב טוב. עשרים באחת.‬
- ‫- מתחילה לי מיגרנה. - גם לי.‬
- ‫- אלווין, מה זה עשרים באחת? - כן.‬
‫כן, אני מכיר את ברנשטיין, קראתי את התזכיר.‬
‫לא אתן לו בדיחות מאסטרו דביליות. בחייך, אלכס.‬
‫פשוט תן לו סיגריה ארורה.‬
- ‫- היי. יש לך מושג מה זה עשרים באחת? - לא.‬
‫"התוכנית של גורדון פורד". כן, הוא הפסיק לעשן.‬
‫אנחנו מפיצים את השמועה עכשיו. לא הסתרנו את זה ממך.‬
‫כן, כולנו צריכים להפסיק לעשן.‬
‫היי, מידג'. סוזי, זאת מידג'. היא נשמעת קצת מוזרה.‬
- ‫- איך הולך, אלופה? - פאניקה. אני בפאניקה. אוי ואבוי.‬
- ‫- קחי נשימה. - אני מתנשמת במהירות.‬
- ‫- שימי את הראש בין הרגליים. - מי זה? דינה?‬
‫תעשני סיגריה. מה הבעיה שלך?‬
- ‫- למה לא סיפרת לי על עשרים באחת? - לא יודעת. מה זה?‬
‫הכותב הראשי שלנו אותנו לעשות עשרים באחת. זה עשרים בדיחות בשעה אחת.‬
‫זה היה לפני שמונה דקות, אז יש לי... אני כל כך לחוצה, שאני לא מצליחה לחשב.‬
‫יש לך 52 דקות לכתוב 20 בדיחות. זו בדיחה בכל 2.6 דקות.‬
- ‫- משתמשים במתמטיקה. - לא עוזר.‬
‫הן צריכות להיות בדיחות איכותיות.‬
- ‫- מוצלחות אחת-אחת. - למה את בטלפון?‬
‫היא לומדת. ככה סוכנויות גדולות עושות את זה.‬
- ‫- ירדת לבדיחה בכל 2.5 דקות. - את לא אמורה לדבר, דינה.‬
‫אני לא זורקת בדיחות ככה. זה לוקח זמן.‬
‫אני מעצבת אותן ומלטשת אותן. עכשיו אני מרוקנת. השעון מתקתק.‬
‫בואי נפעיל את המשאבה, נגרום למיצים לזרום. מה דעתך על זה?‬
‫"פארק מעגל וושינגטון" אינו מעגל, הוא מלבן,‬
‫אז השם צריך להיות "פארק מלבן וושינגטון".‬
- ‫- זה חמוד. - זה נורא.‬
- ‫- אני לא הכותבת, לעזאזל. זו את. - אני לא. אמרתי לך את זה.‬
‫התקבלת. תעמידי פנים עד שתשתלטי על העניינים.‬
‫אני אבדוק במחברת שלי, לראות אם משהו מעורר בי השראה.‬
‫כל מה שחשוב זה שגורדון חושב שאת מצחיקה.‬
- ‫- איך הולך? אתם מסתדרים? - לא ראיתי אותו. הוא בחלק אחר של הבניין.‬
‫הייתי אמורה לקבל משרד? אין להם.‬
‫לא חשבתי על זה.‬
‫בקושי יש לי כיסא. אני לא מוצאת את שירותי הנשים.‬
‫כולם מדברים בקודים. מייק קאר רצה שאעביר את זה הלאה.‬
- ‫- אני מניחה שאת עושה אצבע משולשת. - בשתי האצבעות.‬
- ‫- עליי לסיים. עליי להתחיל לחשוב... לכתוב. - להתראות.‬
‫"גורדון פורד".‬
- ‫- באמת אהבתי אותו. אני מתגעגעת אליו. - איך בעלך השני מת?‬
‫זה היה נורא ואיום. הוא הלך בחורף והחליק על קרח.‬
- ‫- אלוהים. - זה לא הכול. הרחוב היה על גבעה.‬
‫הוא החליק למקום שבו הפעילו מגרסת עץ.‬
- ‫- אלוהים. - זה עוד לא הכול. לאן את הולכת?‬
- ‫- תרחיק את האנשים האלה מכאן. - לא. אוי, אלוהים.‬
- ‫- מה קרה? - קרתה שרפה. בבקשה תתרחקי.‬
- ‫- אבל איך? - או חשמל או הצתה בזדון.‬
- ‫- עוד לא ברור. - הצתה?‬
‫זה יותר מדי.‬
- ‫- זה יותר מדי, לעזאזל. - מה, רוז? מה יותר מדי, לעזאזל?‬
‫חדר התה שלי.‬
- ‫- מר קאר, פלורנס בקו שתיים. - כן, בבקשה תמשיכי.‬
‫אני חושב שזה היה רק 59 דקות.‬
‫תשתוק. מל, אתה נראה זחוח ומרוצה מעצמך. תתחיל אתה.‬
‫בשבוע שעבר הייתה הבכורה של "קמלוט"‬
‫וב"אוף-ברודוויי" של "כמה בלוטו?".‬
‫שים את זה ב"אולי". אדם?‬
‫זה הזמן שבו הילדים כותבים לסנטה.‬
- ‫- הוא לא אוהב בדיחות סנטה. - אפשר לסיים?‬
‫נכון שאמונתו של ילד מדהימה?‬
‫להאמין שסנטה יביא מתנות, אפילו אחרי שראה אותו עם חמרמורת ב"מייסי'ס"?‬
- ‫- הוא לא אוהב בדיחות סנטה. - חרא.‬
- ‫- ראלפי? - מדלג על בדיחות הסנטה שלי.‬
‫אולי שמעתם שנאס"א מתכננת לשלוח שימפנזה לחלל.‬
‫הם רצו לשלוח בבון, אבל ג'רי לואיס והמפיק שלי ג'ורג' סירבו.‬
‫תאשר את זה עם ג'ורג' קודם.‬
- ‫- יצטרכו לצלם אותו. ססיל? - אני מתגעגע לניקסון.‬
- ‫- ו... - זהו זה. זה כל מה שיש לי.‬
‫מקצוענות מדהימה, סס. אחזור אליך. בחורה חדשה.‬
‫זו אני. היחידה עם איברים נשיים בחדר.‬
‫אל תניחי הנחות.‬
‫יש פתגם ישן, אם אי פעם תצטרך מישהו...‬
‫מעל גבעה, מעל גיא כשאנחנו פוגעים בשביל המאובק‬
‫והקיסונים מתגלגלים...‬
‫כשמישהו נכנס לשירותים, אנחנו שרים כדי לטשטש את הצליל.‬
‫הבנתי.‬
‫והקיסונים מתגלגלים...‬
‫אז זה היי היי הי בארטילריה בשדה‬
‫איפה היינו?‬
- ‫- בחורה. - זאת אני.‬
- ‫- קדימה. - בסדר. אז, יש פתגם ישן...‬
‫מעל גבעה, מעל גיא כשאנחנו פוגעים בשביל המאובק‬
‫והקיסונים מתגלגלים...‬
‫מזכירה.‬
- ‫- יום רביעי שמח. מזכירה. - מגיעה.‬
- ‫- תקלידי אותן וקחי לגורדון. - אין בעיה.‬
‫ארוחת צהריים.‬
‫לאן אתה הולך? אוכל סיני?‬
‫אז, אלווין, אף אחת מהבדיחות שלי לא נכנסה...‬
‫מעל גבעה, מעל גיא כשאנחנו יוצאים בשביל המאובק‬
- ‫- זה המשרד שלי. - נכון. מצטערת.‬
- ‫- אייב. - שלום, טרנס.‬
- ‫- לבריאות. - תודה לך.‬
- ‫- אתה צריך להגיע לארוחת צהריים. - אוי ואבוי. איבדתי את תחושת הזמן.‬
- ‫- לבריאות. - הייתי הולך, אבל הצינון הארור הזה...‬
‫גם למורי למטה יש הצטננות קשה.‬
‫יש משהו ספציפי שעליי לדבר עליו איתה?‬
‫רק ארוחת היכרות.‬
‫היא תדבר על מה שהיא רוצה להביא לניו יורק, תשוחח איתך קצת. היא אהבה את הביקורת שלך.‬
- ‫- לבריאות. - תודה לך.‬
- ‫- איזו מהן? - הקומדיה שהיא העבירה מהווסט אנד.‬
- ‫- "פודינג לנייג'ל". - זה היה נפלא.‬
- ‫- הייתי קצת ביקורתי. - היא ביצעה שינויים בהתבסס על הביקורת שלך.‬
‫היא אמרה שהן עשו אותה כל כך הרבה...‬
‫בוא נלך על יותר טוב.‬
‫פנלופה בריטית אמיתית. אביה מנהל שישה עיתונים.‬
‫אימה היא ברונית. הם מיודדים עם משפחת המלוכה.‬
- ‫- היא תספר לך סיפורים. זה יהיה כיף. - אדווח לך.‬
- ‫- "הקול" משלם על ארוחת הצהריים. בלי טובות. - הבנתי.‬
- ‫- התכוונתי לומר "יותר טוב". - תיארנו לעצמנו.‬
‫פרנסי. תבדקי את זה פעמיים, שלוש וארבע פעמים.‬
‫אם הם יפשלו שוב, נמצא שירות מכוניות חדש.‬
- ‫- איך היה הבוקר שלך? - באמת?‬
‫ניסיתי לשבור את הקרח. מסרתי לסוזי את הודעתך.‬
‫הנה הוא. מאחר להפליא, כמו תמיד.‬
- ‫- מטריד אנשי צוות. הוא בכושר מצוין. - מי זה?‬
‫זהו ג'ורג' טולדנו, המפיק הנערץ של "התוכנית של גורדון פורד".‬
‫שמעתי עליו. תוכל להכיר בינינו?‬
- ‫- אני רוצה שהוא ימות. - אז אני צריכה להציג את עצמי?‬
‫מוות ארוך וכואב.‬
‫אני רוצה שהוא ייפול מהדוגית הזעירה שהוא קורא לה יאכטה.‬
‫לא רוצה שהוא יטבע.‬
‫אני רוצה שהוא יצוף על פיסה מלאת שבבים.‬
‫הטיפש היהיר והמתנשא הזה...‬
- ‫- ג'ורג'. מה שלומך היום? - מייקי. איך הולך, בחורי?‬
- ‫- אתה יודע, ג'ורג'. כרגיל. - לא נראה לי שפגשתי את הממתק הזה.‬
‫אני כותבת חדשה. מידג' מייזל.‬
‫שמעתי שמצטרפת אלינו כותבת חדשה.‬
- ‫- נעים להכיר אותך. תקראי לי ג'ורג'. - תקרא גם לי ג'ורג'.‬
‫מצחיקה. אני אוהב את זה. את מכירה את מדלין פיו.‬
- ‫- אני חושבת שלא. - היא כתבה ל"לוסי אהובתי". אישה מצחיקה.‬
‫מה עם ננסי קלארק? היא כותבת ל"אן סות'רן".‬
‫היא לא מכירה את כל הכותבות.‬
- ‫- נחמד שאת כאן. - תודה.‬
- ‫- נעלי סירה יפות. - את בהחלט מייפה את המקום.‬
‫אבטל את הצמחים החדשים שהזמנתי.‬
‫הוא מתחיל לנשק במסיבות, אז תשמרי על עצמך.‬
- ‫- תודה על האזהרה. - לעזאזל.‬
‫כותבים ארורים, נותנים לי חרא כזה.‬
- ‫- נוכל פשוט לזרוק עליו סיגריות? - דולקות.‬
- ‫- זו סכנת שרפה. - חזרה לנקודת ההתחלה.‬
‫בואו נתאסף.‬
‫הם יצליחו בסוף, גורדי. כמו תמיד.‬
- ‫- לא ייאמן. - אלוהים.‬
‫מה העניין?‬
- ‫- הוא רוצה קצרות יותר ולא אקטואליות. - עכשיו הוא אומר.‬
- ‫- בזבזתי את הבוקר. - עד הפעמון, עשרים באחת.‬
- ‫- כן. אני צריך קפה. - טרודי, צאי להביא קפה.‬
‫הכול נסגר במהלך המלחמה. האמנויות הושמדו.‬
- ‫- היית שם כל הזמן? - הייתי בלונדון בזמן הבליץ.‬
‫ראיתי את המפציצים הגרמנים טסים באוויר.‬
- ‫- הבית של סבתי במייפייר הופצץ. - אלוהים אדירים.‬
‫היא שרדה, אבל חשבנו שהעולם הגיע לקיצו.‬
‫ואז, ב-1944, לארי עשה את "ריצ'רד השלישי".‬
- ‫- לארי? - אוליבייה.‬
‫ישבתי בשורה הראשונה, ואני לא יודעת... חזרה לי האמונה באנושות.‬
- ‫- ידעתי שנוכל לנצח את היטלר. - נפלא.‬
- ‫- ואז שכבתי עם לארי. - עדיף מאשר עם היטלר.‬
‫זה נשמע טיפשי, אבל גם זה עזר להחזיר לי את האמונה.‬
- ‫- טוב... - הקינוח על חשבון הבית.‬
- ‫- יקירי, תודה לך. חשבון, בבקשה. - מיד.‬
‫אברהם, אשאיר אותך עם זה. הרולד פינטר.‬
‫אני מביאה את "מסיבת יום ההולדת". אני רוצה שתראה אותו.‬
‫אני אשמח.‬
‫הוא לא מתאים לכולם, אבל הוא גאון מטורף.‬
‫והוא רק בן 30. בגיל כה צעיר וגברי.‬
‫הוא עוד יזכה בנובל.‬
- ‫- אני אהיה שם. - נשמע מדהים.‬
‫אוי ואבוי. הרבה יותר מאוחר משחשבתי.‬
- ‫- זה על חשבון "הקול". - כל כך אדיב.‬
‫אני צריך להביא את אשתי לכאן. היא תאהב את המקום הזה.‬
- ‫- היא כזאת פרנקופילית. - בעלי צרפתי.‬
‫הם צריכים להיפגש. אני כל כך מצטערת. אני חייבת לזוז.‬
‫יותר אי צף בשבילי.‬
‫אם הייתי יודעת שאני סועדת עם גבר מקסים,‬
‫הייתי משאירה זמן להשתהות.‬
‫בפעם הבאה לא אעשה את הטעות הזאת.‬
‫ה...‬
‫הארנק הזה כל כך ישן. אני ממש צריך להחליף אותו.‬
‫אני מנסה להיזכר בן כמה הוא. אולי שבע, שמונה שנים.‬
‫אתה לא חושב להחליף את הארנק שלך עד שאתה מקבל אחד במתנה.‬
‫אבל אם אתה לא מקבל אחד במתנה, אתה אף פעם לא מחליף את הארנק שלך.‬
- ‫- מה דעתך? - דעתי על מה?‬
‫על הקינוח.‬
‫טוב מאוד. בסדר גמור. בבקשה.‬
- ‫- אתה טיפשון. - לפעמים, כן.‬
‫אבל בפעמים אחרות, אני יותר דרמטי.‬
‫כמו אוליבייה. או לא. אני כלל לא כמו אוליבייה.‬
‫אני יותר כמו באסטר קיטון.‬
‫מין ליצן עצוב ושמוט.‬
‫מתוק.‬
‫עד הפעם הבאה.‬
‫הם הלכו להרבה זמן. סימן טוב, נכון?‬
- ‫- לא בהכרח. יום שלישי שעבר... - כמעט לא עלינו לשידור.‬
- ‫- להביא את מכונת הכתיבה? - לא.‬
- ‫- למה אנחנו מחכים? - להכרעת החזרה.‬
‫הם מגיעים. תפסו מחסה.‬
- ‫- לעזאזל. - לעזאזל, טדי.‬
- ‫- גם אני אוהב אתכם. - מה קרה?‬
‫איש הכרטיסיות. המונולוג לא סגור.‬
- ‫- להביא את מכונת הכתיבה שלי? - לא.‬
- ‫- מה נשאר? - כלום.‬
- ‫- הוא זרק את הכול. - לעזאזל.‬
‫יש שעה לתוכנית.‬
- ‫- הייתי צריכה להביא את מכונת הכתיבה. - בהחלט.‬
‫זה מאכזב, אבל העבודה שלנו אינה להבין את הסיבות.‬
‫היא לכתוב בדיחות חדשות או למות.‬
‫עכשיו אני חייב ללכת להגיד שלום לאנג'י דיקינסון. מסכן שכמותי.‬
‫בסדר, חבר'ה, סיבוב בזק. ישן, חדש, כל מה שיש לכם.‬
‫לעזאזל.‬
- ‫- טרודי, קדימה. - אני כבר בפנים.‬
- ‫- הוא רוצה בדיחות אקטואליות. - קודם הוא אמר שלא.‬
‫גורדון אדם גדול. הוא מכיל סתירות.‬
- ‫- ראלפי? - אקטואלי... "אמילי פוסט מתה.‬
‫"עכשיו אף אחד לא יודע כיצד נהוג לשלוח תנחומים."‬
- ‫- לא רע. תכניס את זה, סס. - הלכתי לבכורה של סרט צרפתי.‬
‫הוא נקרא "לה הא-הא-הא-הא-האאא".‬
‫בתרגום חופשי לאנגלית, זה משהו כמו "לה הא-הא-הא-הא-האאא".‬
‫לא רע. צריך משהו שיתאים אחריה. מל?‬
‫"בן חור" צולם בשחור-לבן או בחור שחור?‬
‫שלילי. אדם?‬
‫"חדשות עצובות. קלארק גייבל נפטר. הוא השאיר אחריו משפחה, ילדים ושפם."‬
‫הוא אהב את גייבל. תכניס אותה. מי עוד?‬
‫עבדתי על דברים חדשים במהלך החזרה.‬
- ‫- עשית מה? - אלוהים.‬
- ‫- עבדתי על דברים חדשים. - הבאת מזל רע.‬
- ‫- הבאת מזל רע. - מה?‬
‫אנחנו לא עובדים על דברים חדשים במהלך החזרה. אף פעם.‬
- ‫- מה? למה? - זה מבטיח שגורדון יזרוק הכול.‬
‫סליחה, גורדון ידע איכשהו שאני בשירותים כותבת בדיחות?‬
‫בגלל זה הוא זרק הכול? האם הוא יודע כול?‬
- ‫- אם יש מישהו שכן... - תנו לבחורה להציע.‬
- ‫- קדימה, מידג'. - תודה, אלווין.‬
‫"מולי בראון הבלתי נלאית" היא הצגה חדשה בברודוויי.‬
‫שמעתי שהסדרנים מושיבים קודם כול נשים וילדים.‬
- ‫- היא הייתה על הטיטניק. - הוא חיסל בדיחה עליה.‬
- ‫- שלי. - יש לך עוד?‬
‫כן. יהיה תינוק בבית הלבן.‬
‫קנדי ג'וניור הקטן. זו תהיה החלפת שלטון חלקה.‬
‫צוות הבית הלבן כבר למד להחליף חיתולים עם אייזנהאואר.‬
- ‫- כל הכבוד על המאמץ. סס? - חכה רגע.‬
- ‫- כן? - מצטערת, אבל האחרונה הייתה מצחיקה.‬
- ‫- לא נכון. - כן נכון.‬
- ‫- איש לא צחק. - הקהל היה צוחק. הוא רצה בדיחות אקטואליות.‬
‫בדיחה לא נעשית מצחיקה רק כי אמרת.‬
‫היא לא מצחיקה כי כך אמרתי. היא מצחיקה כי היא מצחיקה.‬
- ‫- את יודעת מה מצחיק? - כן, אני יודעת.‬
‫יופי. תכניס את "בן חור". אני יודע מה מצחיק, וזה מצחיק.‬
- ‫- מל... - הבדיחה לא מצחיקה.‬
- ‫- באמת? - או אקטואלית. או עדכנית.‬
‫היא לא הצחיקה כשג'ק פאר סיפר אותה לפני שבועיים.‬
- ‫- אלווין. - אין לנו זמן לזה, סליחה. סס, קדימה.‬
‫יש פרסומת לסבון כלים.‬
- ‫- מישהו מכם ראה? - בטח היא ראתה.‬
- ‫- כן, הוא מצפה לשיחה ממך. - אייב, איך הייתה הפגישה שלך?‬
‫תכסה את הפה המחורבן שלך.‬
- ‫- זה היה אכזרי. - גייב.‬
- ‫- גייב. - אתה בסדר?‬
‫יש לי שאלה. תהיה כן.‬
‫כי אני לא מכיר את כל המורכבות של מנהגי התיאטרון בניו יורק.‬
‫בסדר.‬
‫זה מיני?‬
‫כל כך הרבה מחשבות עוברות במוחי עכשיו, אייב.‬
- ‫- אתה תוהה למה אני שואל? - בהחלט.‬
‫בארוחת הצהריים שלי עם פנלופה, הכול הלך כל כך חלק.‬
‫דיברנו על תיאטרון וביקורת ועל המלחמה.‬
‫ואז היא עשתה את זה עם ידה.‬
- ‫- והייתה לזה תחושה... - מינית?‬
- ‫- כן. - זה משום שזה נכון.‬
‫ידעתי.‬
- ‫- אז זו הייתה מחווה מינית. - אחת העתיקות ביותר.‬
‫אתה יכול להוריד את היד עכשיו.‬
‫אני לא מבין.‬
- ‫- אני לא מבין. אכלנו צהריים. - אז?‬
‫שום דבר מיני לא קורה לפני 19:00.‬
‫שש וחצי לפחות.‬
‫אף פעם לא בשעה 13:42 אחר הצהריים ביום שני.‬
‫אני לומד עליך הרבה היום.‬
‫אני שובר את הראש,‬
‫מנסה לחשוב אם אמרתי משהו שנתן לה רושם מוטעה.‬
‫הייתי נחמד מדי ל"פודינג בשביל נייג'ל"? זה כל מה שצריך?‬
- ‫- וגם בורדו. - איך ידעת ששתינו יין?‬
- ‫- יש לך ריח של יין. - אלוהים. שתינו יין.‬
‫היא מעולם לא התחילה איתי. טרנס, פנלופה התחילה איתך?‬
- ‫- היא יודעת שאני הומוסקסואל. - מה. ממתי?‬
- ‫- כנראה מאז הלידה. - אבל אתה נשוי.‬
‫עזבתי את אשתי מזמן. אני גר עם מורי.‬
‫מהנהלת חשבונות. המצונן. אנחנו צריכים לדבר יותר.‬
‫גייב, מה אני אומר לאשתי?‬
- ‫- לאשתך? - כן, לאשתי.‬
- ‫- כלום. אייב, שום דבר לא קרה. - כלום לא קרה, אבל משהו קרה.‬
- ‫- אבל שום דבר לא קרה. - היא תדע. היא תחוש בזה.‬
‫אייב, אל תספר לה על פנלופה.‬
‫עליך ועליי כן, אבל לא עליה.‬
‫מבטיח לא להעמיד אותך במצב הזה.‬
- ‫- אתה מפתה מדי. - גייב.‬
- ‫- הכול נחלת העבר. - אולי.‬
‫נחלת העבר. תגיד את זה איתי. נחלת העבר.‬
‫יופי.‬
- ‫- מורי לא היה נשוי? - הוא גר עם אחותו.‬
‫אחותו? אני כל כך לא בעניינים.‬
- ‫- הוא בתזוזה. - הוא בתזוזה.‬
‫הוא בתזוזה.‬
- ‫- איפה אדם? - איפה הוא?‬
‫הגיע הזמן להתחיל.‬
- ‫- דיברתי עם ההורים שלי. - מה אתה, בן 14?‬
‫שמרו על המעברים פנויים. אם אתם צריכים לצאת, תעשו זאת בשקט.‬
‫יציאות החירום נמצאות משני הצדדים מאחור.‬
‫חוץ מזה, תעשו הרבה רעש כדי להראות לגורדון שאתם שמחים להיות כאן.‬
- ‫- יש לנו מונולוג? - אין לי מושג.‬
‫קהל נהדר, חבר'ה.‬
‫תצחקו מכל מה שמצחיק אתכם ותמחאו כפיים בכל פעם שנדלק השלט.‬
‫לא הדלקנו את השלט. אתם כבר מפרים הוראות.‬
‫יש לנו תוכנית נהדרת הערב. נתראה בעוד דקה.‬
‫נספר את הבדיחה על קלארק גייבל, אמילי פוסט, נאס"א ואת זו על האוטומט אחת לפני הסוף.‬
‫ו"דני שובבני האדום" עבר את הצנזורה?‬
- ‫- לא סומן. - אנחנו אומרים שהוא קומוניסט.‬
- ‫- זה לא סומן. - תכניס את זה.‬
‫אוסיף ירידה על הכובע של הגברת. היא חבשה אותו שיבחינו בה.‬
- ‫- אין בעיה. טדי? - קטן עליי.‬
- ‫- איש טוב. - חיל הפרשים עושה זאת שוב.‬
- ‫- עד הרגע האחרון. - הוא שומר עלינו ערניים.‬
- ‫- למקומות, כולם. - מצטערת על מה שקרה קודם.‬
‫בדקתי עם חבר. פאר באמת סיפר את הבדיחה הזאת. זין.‬
- ‫- טדי, אתה מדגמן ל"קאמה סוטרה"? - קפוץ לי, מל.‬
‫גבירותיי ורבותיי, זאת "התוכנית של גורדון פורד".‬
‫אורחינו הערב,‬
‫אנג'י דיקינסון, סטיב לורנס והסופר ריי ברדבורי.‬
‫קבלו את המנחה שלכם, גורדון פורד.‬
‫תודה לכולם. תודה שבאתם. נעשה חגיגי בניו יורק, נכון?‬
‫כל האורות המנצנצים וחלונות הראווה,‬
‫ערמונים נצלים על אש פתוחה בפח אשפה.‬
‫הוא לא אוהב שאנחנו בטווח הראייה שלו.‬
‫אימא שלך נראית כל כך זקנה.‬
‫הבחור לקח את הארנק שלי והחזיר לי אותו עטוף. סרט וכל זה.‬
‫ג'ורג', גם אותך כייסו פעם. קיבלת את "המגנה כרטה" המקורית בחזרה?‬
- ‫- אמרתי לך לא להחזיק אותה עליך. - טיפש שכמותי.‬
‫חדשות עצובות. קלארק גייבל הגדול נפטר. הוא השאיר אחריו אישה, ילדים ושפם.‬
‫גברתי, זה כובע, או שהשיער שלך עולה באש?‬
‫אנחנו יכולים לעזור לך. יש לנו כבאים בחוץ.‬
‫הם יכבו אותך בצינור ללא תשלום.‬
‫מה שלום חיים? מה שלום התינוק שלי?‬
‫הוא האיש הקטן הנפלא ביותר עלי אדמות.‬
‫היית צריכה לראות. הוא שיחק בכדורסל,‬
‫אבל הוא כל כך קטן, שהוא התהפך ועשה סלטה.‬
‫הלוואי שהייתי רואה את זה.‬
‫הכדור נחת עליו. הוא לא הרפה. זה היה חמוד מדי.‬
‫אני מתקשרת עם שאלה, ואז אני אשחרר אותך.‬
- ‫- בטח. - אתה יכול לפשוט מהר על אויב?‬
‫סליחה?‬
‫אני יודע שהסי-איי-איי עסוק. לא הייתי מבקשת אם זה לא היה חשוב.‬
‫אימא, מה? אני אנליסט. אמרתי לך מיליון פעם.‬
‫אני לא צריכה פרטים. אני מכבדת את פרטיותך.‬
‫איזה אויב? על מה את מדברת?‬
‫זו איזו... חבורה שאני מתעסקת איתה.‬
‫משהו מהיר, לא צפוי, אבל חמור. תקיפה קשה ומהירה מאוד.‬
‫אימא, בקצרה, איני יכול להזמין פשיטה.‬
‫אני יכולה לדבר עם מחלקת הפשיטה?‬
- ‫- אתה יכול לתת את המספר. - אין לנו מחלקה כזאת.‬
‫על איזו "חבורה" את רוצה לפשוט?‬
‫סתם כמה נשים. הן נפגשות מדי פעם בקוני איילנד.‬
‫חשבתי שאם אדע שהן שם בזמן מסוים, תוכל להפציץ אותן.‬
- ‫- אימא, אני בעבודה. - מושלם. אתה יכול לשאול עמית?‬
‫לפעמים הם מצותתים לשיחות האלה. אנחנו לא יכולים לדבר על זה.‬
‫שאתקשר שוב מאוחר יותר? נוכל להשתמש במילת קוד.‬
- ‫- מה דעתך על נערת הפרחים? - לא.‬
‫אז שניפגש בפארק עם רדת החשכה? קראתי על מרגלים שעושים את זה.‬
‫אני ממש לא יכול להמשיך בשיחה הזאת.‬
‫אבא שלך בבית. אייב, אתה רוצה להגיד שלום לנואה?‬
- ‫- היי. - אבא. מה קורה, לעזאזל?‬
- ‫- אייב? - היי.‬
- ‫- אתה בסדר? - בסדר גמור, תודה. איך היה היום שלך?‬
‫עשית שידוכים טובים בחדר התה?‬
‫כן, הלכתי לחדר התה.‬
- ‫- איך היה התה? - נחמד מאוד.‬
‫קורין ואני הלכנו לשם, והוא היה בדיוק כמו תמיד. נחמד מאוד.‬
‫זה נחמד.‬
- ‫- היה לך יום נעים? - סתם יום שני טיפוסי ונחמד.‬
‫את יודעת, אכלתי קינוח בשולחן שלי. הקלדתי קצת... כרגיל.‬
- ‫- מה אכלת לקינוח? - אמרתי קינוח? אכלתי ארוחת צהריים.‬
‫את רוצה לצאת לארוחת ערב?‬
‫רוז, זה נורא.‬
‫לא התכוונתי לספר לך כי לא רציתי להדאיג אותך.‬
‫זה היה כל כך עצוב לראות את המקום נשרף ככה.‬
‫והריח... אולונג ואפר.‬
‫את יודעת, את תמיד יכולה להגיד לי הכול.‬
‫חדר התה היה המשרד שלי. פגשתי שם את כל הלקוחות שלי.‬
‫אני לא יודעת מה אעשה בלעדיו. המקום הדיף ריח של עוגת חתונה.‬
‫אייב, מה זה?‬
‫מחווה מינית ובעלת כוונות טובות.‬
‫טוב, באמת אחרי 19:00. אני אמורה לעשות משהו בחזרה?‬
- ‫- אני חושב שזה לא חובה. - בסדר.‬
- ‫- אמרתי לך שיהיו משקאות. - אבל זה בסדר.‬
‫התלבושת שלך נוצרה לישיבה, ואת יושבת בבר, נכון?‬
‫חצאית מתרחבת תתאים לזה.‬
‫נמאס לי שלועגים לי על זה שאני חושבת על איך שמלות מתאימות למצבים שונים.‬
- ‫- אז "טוטס שור" הוא מקום הבילוי שלהם? - הם באים לכאן כי גורדון לא בא.‬
‫הוא נקלע לקטטה עם טוטס, הוא לא נכנס לשם.‬
- ‫- זה המקלט שלהם. - אני חייבת לפעול במקום הזה. מקום טוב.‬
- ‫- סוזי... העבודה מוזרה. - באיזה אופן?‬
- ‫- הם לא חושבים שאני מצחיקה. - הם לא חייבים, כל עוד גורדון יחשוב כך.‬
‫היום הזה עבר כמו שבוע, ואנחנו עושים את זה שוב מחר.‬
‫ולמחרת ואחרי מחרת.‬
‫כדאי שלא תתקשרי אליי בקשר לתלבושת של מחר.‬
- ‫- לא אתקשר. - עכשיו לכי להתערבב, תכירי חברים.‬
‫תהיי בטוחה בעצמך. את אוהבת קהל. תחשבי על החבר'ה האלה כעל הקהל שלך.‬
- ‫- תשתמשי בהם. - אני אנסה.‬
- ‫- ביי. - ביי.‬
‫היא מקדימה אותי בתור, קונה את אותה פחית טונה בכל יום. 89 סנט.‬
‫היא סופרת פרוטות.‬
‫אחת, שתיים... שכחתי איפה עצרתי. אחת, שתיים... אני משתגעת.‬
- ‫- בטוח? - לימדו אותי נימוסים בהארוורד.‬
‫יחד עם יוונית שימושית מאוד ואיך לשחק בדמינטון.‬
‫אין פצצה מתחת, נכון?‬
‫אתה צוחק? אתה צוחק עליי, לעזאזל?‬
- ‫- הוא השלים עם טוטס? - לא שאני יודע.‬
‫שמעתי אותו קורא לו "שמוק שמן" לפני שבועיים.‬
‫הם כמעט הלכו מכות. הפרידו ביניהם.‬
- ‫- מה השתנה? - היי.‬
- ‫- היי, גורדון. - מסע קשה, אבל בסוף הגענו ליעדנו.‬
‫אשתו של אלווין אמרה את זה בליל כלולותיהם.‬
- ‫- למעשה, זה נכון. - גורדון, אתה אוהב את הבדיחה על האוטומט?‬
- ‫- לא השתגעתי עליה. - יופי. היא של אדם.‬
- ‫- אנשים צחקו, זה אומר שהיא מצחיקה. - אגיד לך מה מצחיק.‬
‫מייק קנה לי עותק של "איש בן 2,000". הקטע של מל ברוקס. קורע מצחוק.‬
‫ממש ממש מצחיק.‬
- ‫- אחד המצחיקים ביו... - מעולם לא אמרתי שמל ברוקס לא מצחיק.‬
‫אבל לא היה כלום בלי קרל ריינר.‬
‫בלעדיו, מל היה מחכה במבוכה בשקט ומדקלם את שורת המחץ.‬
- ‫- כן, זה יכול היה להיות גרוע. - תוותר.‬
- ‫- היי. - היי.‬
- ‫- איך הם מתייחסים אלייך? - נהדר.‬
‫היא שיקרה.‬
‫הם קבוצה טובה של כותבים. אני נרגשת להיות כאן.‬
- ‫- לומדת הרבה. - העונג שלנו.‬
‫אם הם יעשו לך בעיות, בואי אליי.‬
‫בסדר.‬
‫אני הולך להביא משקה. הסיבוב הבא על חשבוני.‬
- ‫- אתה מאוד אדיב. - זה נחמד מצידך.‬
- ‫- מה השתנה? זה השתנה. - מה?‬
‫הכול היה אותו דבר חוץ מהאקס פקטור.‬
- ‫- כרגע מצאנו את האקס. - אקס? אני לא אקס.‬
- ‫- תראה את זה. - טוב לראות שחזרת, גורדון.‬
- ‫- אתה נראה טוב. - כמו תמיד.‬
- ‫- אני אתגעגע למקום הזה. - נלך לפאב האירי ההוא.‬
‫לא אוכל לעמוד במוזיקת השדונים הזו. אשתגע.‬
‫אתם יכולים לחזור לכאן.‬
- ‫- המקום ברחוב 59? - נשבעת שאתם יכולים לחזור.‬
- ‫- "פי-ג'יי קלארק"? - הם מודדים משקאות.‬
‫אני לא אקס.‬
‫תאכל משהו, מידג'‬
‫אז התחלתי עבודה חדשה, והיא לא כיפית.‬
‫לא שכל עבודה אמורה להיות כיפית.‬
‫כשאחות מכניסה קטטר, היא לא חושבת,‬
‫"זה נראה יותר כיף בעלון".‬
‫וכולם שם גברים.‬
‫אני יושבת בחדר מלא בגברים, ואף אחד מהם לא נחמד אליי‬
‫או עושה לי חפיפה.‬
‫ועד כה, נראה שאיש מהם לא רוצה לשכב איתי.‬
‫הם יכולים לכל הפחות לעשות את זה. מי גידל אותם, לא זאבים?‬
‫עומד להיות תינוק בבית הלבן.‬
‫קנדי ג'וניור הקטן. זו תהיה החלפת שלטון חלקה.‬
‫צוות הבית הלבן כבר למד להחליף חיתולים עם אייזנהאואר.‬
‫ידעתי שזה מצחיק.‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬